Справа № 450/3358/26 
Провадження № 2/450/2719/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.
розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011 у розмірі 13827,26 грн, а також понесені судові витрати, які включають витрати на правову допомогу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 15.03.2011 між АТ «Райффайзен Банк» та  ОСОБА_1 укладено договір № 010/0124/82/0014308 у формі письмового документа з використанням письмового підпису, яким відповідачу надано кредит у розмірі 7000,00 грн на умовах, визначених договором. Вказує, що АТ «Райффайзен Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строки визначені умовами кредитного договору. У свою чергу, відповідач належним чином не виконала зобов`язань за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Зазначає, що на підставі Договору факторингу № 114/2-19-F від 20.09.2019 право вимоги за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011 перейшло від АТ «Райффайзен Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал». На підставі Договору факторингу № 19-10/2022 від 19.10.2022 право вимоги за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011 перейшло від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача ТОВ «Коллект Центр». Вказує, що заборгованість відповідача за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011 у загальному становить 13827,26 грн, що складається з: 8143,39 грн заборгованості за тілом кредиту; 4952,84 грн заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом; 543,63 грн заборгованості за інфляційними збитками; 187,40 грн заборгованості за процентами річних відповідно до статті 625 ЦК України. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути на його користь заборгованість з відповідача, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору 2662,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 9000,00 грн.
Ухвалою від 10.08.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач повідомлялася про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. 
У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог статті 178 ЦПК України, без поважних причин. 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання (частина 13 статті 7 ЦПК України).
У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статей 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що 15.03.2011 між АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем укладено договір № 010/0124/82/0014308 у формі письмового документу з використанням письмового підпису. Договір, Додаткову угоду від 20.05.2013, Правила введення карткових рахунків підписані сторонами за допомогою письмових підписів.
Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 24 місяці з 15.03.2011 по 15.03.2013, із сплатою 36,9% річних. Додатковою угодою від 20.05.2013 строк користування кредитом збільшено на 48 місяців з 20.05.2013 по 20.05.2017.
Як вбачається із заявки-анкети відповідача ідентифіковано за допомогою дати народження, адреси реєстрації та проживання, документу, що посвідчує особу, місця роботи, РНОКПП НОМЕР_1 .
Крім того, позивачем надано виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , дата відображення операцій з 15.03.2011 по 11.10.2019, де вбачається, що відповідач активно користується картковим рахунком № НОМЕР_2 та кредитними коштами на ньому. 
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме здійснив переказ коштів на загальну суму 7000,00 грн згідно договору № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011 на карткові рахунки № НОМЕР_3 , що належить відповідачу.
Як вбачається із розрахунку заборгованості первісного кредитора за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011, станом на 11.10.2019 заборгованість становить 8263,68 грн, що складається з: 8143,39 грн заборгованості за тілом кредиту; 120,29 грн заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом. 
30.11.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 114/2-19-F. 
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 11.10.2019 до договору факторингу № 114/2-19-F від 20.09.2019, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011 у сумі 8263,68 грн, що складається з: 8143,39 грн заборгованості за тілом кредиту; 120,29 грн заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом. Судом встановлено, що ТОВ Вердикт Капітал» самостійно здійснення нарахування процентів з моменту переходу права вимоги за кредитним договором.
19.10.2022 між ТОВ «Вердикт Капітал» та позивачем ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір факторингу № 19-10/2022.
Відповідно до зміни в реєстрі боржників до договору факторингу № 19-10/2022 від 19.10.2022, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011 13827,26 грн, що складається з: 8143,39 грн заборгованості за тілом кредиту; 4952,84 грн заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом; 543,63 грн заборгованості за інфляційними збитками; 187,40 грн заборгованості за процентами річних відповідно до статті 625 ЦК України. 
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В силу частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Судом встановлено, що 15.03.2011 між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 укладено договір № 010/0124/82/0014308 у формі письмового документу, що підписаний сторонами за допомогою письмового підпису.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із матеріалів справи вбачається, що АТ «Райффайзен Банк» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на картковий рахунок № НОМЕР_2 у розмірі 7000,00 грн згідно договору № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011, що підтверджується випискою по картковому рахунку № НОМЕР_2 .
Наведені вище обставини свідчать про факт отримання відповідачем кредитних коштів, схвалення ним, як умов договору.
Разом з цим, відповідач свого зобов`язання за договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач, як правонаступник первісного кредитора, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011 у розмірі 13827,26 грн, що складається з: 8143,39 грн заборгованості за тілом кредиту; 4952,84 грн заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом; 543,63 грн заборгованості за інфляційними збитками; 187,40 грн заборгованості за процентами річних відповідно до статті 625 ЦК України. 
Однак, суд не може в повній мірі погодитися з наданим позивачем розрахунком заборгованості, виходячи з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 6114/2-19-F636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено: «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦКУкраїни, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 24 місяці з 15.03.2011 по 15.03.2013, із сплатою 36,9% річних. Додатковою угодою від 20.05.2013 строк користування кредитом збільшено на 48 місяців з 20.05.2013 по 20.05.2017.
Оскільки строк кредитування за вказаним вище кредитним договором 24 місяці, що продовжений на 48 місяців та прямо передбачено в умовах договору та додаткової угоди, у правонаступників первісного кредитора, зокрема у ТОВ «Вердикт Капітал» відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом поза строком, а тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих ТОВ «Вердикт Капітал», є необґрунтованими, з огляду на що такі не підлягають задоволенню. Після закінчення строку договору права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, що регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
З огляду на викладене вище, у  ОСОБА_1 наявна заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом перед ТОВ «Коллект Центр» у розмірі 120,29 грн, що передбачено у розрахунку заборгованості первісного кредитора, що підлягатиме стягненню з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр». Звідси, заявлена позивачем сума заборгованості за процентами у сумі 4952,84 грн задоволенню не підлягає. 
Крім того, позивач, як правонаступник первісного кредитора, просить стягнути з відповідача 543,63 грн заборгованості за інфляційними збитками та 187,40 грн заборгованості за процентами річних відповідно до статті 625 ЦК України. 
Разом з тим, у відповідності до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частина 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Відтак, заявлені позивачем 543,63 грн заборгованості за інфляційними збитками та 187,40 грн заборгованості за процентами річних відповідно до статті 625 ЦК України не підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо набуття ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Наданий позивачем договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що договір оскаржувався в судовому порядку відсутні.
За наведених обставин, суд вважає, що позивач ТОВ «Коллект Центр» як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Так, позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011, а тому суд дійшов висновку про необхідність захисту прав ТОВ «Коллект Центр» шляхом стягнення з відповідача заборгованості за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011 за сумою кредиту у сумі 8263,68 грн, що складається з: 8143,39 грн заборгованості за тілом кредиту; 120,29 грн заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом. За наведених обставин, позов в цій частині є підставним та підлягає задоволенню. У частині стягнення заборгованості за процентами, нарахованими поза межами строку договору, заборгованості за інфляційними збитками та заборгованості за процентами річних відповідно до статті 625 ЦК України позовні вимоги підлягають у відмові задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Суд не вбачає підстав для покладення на відповідача 9000,00 грн понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки зі змісту поданих на підтвердження вказаних обставин документів вбачається, що договір про надання правничої допомоги № 01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024, прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», затвердженого рішенням загальних зборів № 0114/2-19-F/2025 від 01.12.2025, заявки на надання юридичної допомоги № 24 від 01.05.2026, витягу з акту № 22 про надання юридичної допомоги від 29.05.2026, підписані директором позивача ТОВ «Коллект Центр» та Бурдюг Т.В. - керуючим Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістантс», у той час як скерована до суду позовна заява підписана не адвокатом, а директором ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко Марією Миколаївною, яка представляє інтереси позивача, тому надання Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістантс» правничої професійної допомоги позивачу у цій справі є не доведеним належними доказами, що позбавляє суд можливості стягнути такі витрати з відповідача. 
Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1591,10 грн, виходячи з наступного розрахунку 8263,68 грн (сума задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн (ставка судового збору) : 13827,26 грн (сума заявлених позовних вимог). 
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 81, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 8263,68 грн (вісім тисяч двісті шістдесят три гривні шістдесят вісім копійок) заборгованості за договором № 010/0124/82/0014308 від 15.03.2011, що складається з: 8143,39 грн - заборгованість за тілом кредиту, 120,29 грн - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 1591,10 грн (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна гривня десять копійок) судових витрат, понесених на сплату судового збору. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, який не був присутній при оголошенні рішення має право на поновлення ст подачі апеляційної скарги, якщо така скарга буде подана в 30-денний строк з дня отримання копії судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926, 01133, м. Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 02.09.2026.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська