ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2026 року
м. Київ
Справа № 643/9479/23
Провадження № 61-9326св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ксенжика Костянтина Вікторовича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року в складі судді Колесник С. А. та постанову Харківського апеляційного суду від 04 липня 2025 року в складі колегії суддів Яцини В. Б., Мальованого Ю. М., Пилипчук Н. П.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Салтівського (раніше - Московського) відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), треті особи: Державне підприємство «Сетам», Товариство з обмеженою відповідальності «Гленкор Девелопмент», про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу проведення електронних торгів та
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що на електронних торгах, які були призначені в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1,на веб-сайті організатора Держаного підприємства (далі - ДП) «Сетам» державний виконавець Салтівського (раніше - Московського) відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), (далі - Салтівський ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ) передав на реалізацію з електронних торгів семикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , тоді як боржнику в цьому провадженні ОСОБА_2 належали лише частки в праві власності на цю квартиру. Крім того, на день передачі квартири на торги державний виконавець був повідомлений про триваючий судовий спір між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, проте торги не зупинив. 
Вважаючи такі дії відповідача протиправними у серпні 2023 року позивачка звернулась до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ щодо виконання виконавчого провадження № НОМЕР_1, за яким провадилось стягнення на користь Головного управління Державної податкової служби в Харківській області податкового боргу в розмірі 9 533 475,09 грн з ОСОБА_2 . За результатами перевірки зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2, в яке входило і виконавче провадження № НОМЕР_1, визнано незаконними дії та рішення державних виконавців щодо оцінки, передачі на електронні торги квартири АДРЕСА_1 , а також доручено керівнику Салтівського ВДВС у м. Харкова СМУ МЮ привести виконавче провадження № НОМЕР_1 у відповідність до вимог законодавства. На підставі цієї постанови керівником Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ скасовано постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності та виконавчу дію «Акт про проведені торги від 15 липня 2022 року».
Позивачка вважає, що після повідомлення державного виконавця про те, що квартира належить колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності, він мав звернутися до суду із позовом про виділення частки боржника в спільному майні. Під час проведення електронних торгів порушено її право власності на 61/100 частини квартири, оскільки вона не є боржником вказаного виконавчого провадження, проте результати торгів безпосередньо негативно впливають на її право співвласника квартири. 
Просила: 
- визнати недійсними електронні торги, які були проведені 14 лютого 2022 року ДП «Сетам» щодо продажу лоту № 507201 - квартири АДРЕСА_1 , переможцем яких визначено Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Гленкор Девелопмент»; 
- скасувати протокол № 569106 про проведення 14 лютого 2022 року електронних торгів (аукціону), яким визнано ТОВ «Гленкор Девелопмент» (учасник: 4) переможцем за лотом № 507201; 
- скасувати акт від 15 липня 2022 року про проведені електронні торги № НОМЕР_1, складений старшим державним виконавцем Савенковим С. М. на підставі протоколу проведення електронних торгів № 569106, сформованого 24 травня 2022 року ДП «Сетам», яким посвідчується реалізація 27/100, 47/100, 28/200 частин квартири АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
02 грудня 2024 року рішенням Київського районного суду м. Харкова в задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції керувався тим, що право власності ОСОБА_1 на частину квартири на час проведення спірних торгів зареєстроване не було; державний виконавець, учасники електронних торгів, зокрема потенційний покупець ТОВ «Гленкор Девелопмент», діяли, покладаючись на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підстав для зупинення торгів не було, скарг на дії державного виконавця учасники виконавчого провадження та учасники торгів не подавали, тому у суду відсутні підстави як для висновку про порушення порядку проведення електронних торгів з реалізації майна боржника, так і для висновку про порушення прав ОСОБА_1 , оскільки в такому випадку і відповідач, і переможець торгів ТОВ «Гленкор Девелопмент» діяли добросовісно.
Переможець торгів набув право власності на спірні 88/100 часток у квартирі, які були вільні від прав інших осіб, що узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19 щодо наявності в таких випадках надмірного індивідуального тягаря для добросовісного набувача спірного майна.
04 липня 2025 року постановою Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ксенжик К. В. задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено з інших підстав.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що, з огляду на підстави та предмет позову рішення суду по суті спору у цій справі зачіпає права та обов`язки ТОВ «Гленкор Девелопмент», яке в результаті оскаржених електронних торгів придбало спірну нерухомість, що у цивільному судочинстві відповідає правовому статусу відповідача, а не третьої особи, який воно помилково отримало в цій справі за наслідками її розгляду в суді першої інстанції.
Оскільки повноваження щодо залучення до розгляду справи належного відповідача є лише у суду першої інстанції, апеляційний суд скасував рішення суду та ухвалив нове рішення про зміну мотивів для відмови в задоволенні позову як такого, що був заявлений не до всіх належних відповідачів, тобто з інших підстав.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У липні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Ксенжик К. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 04 липня 2025 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити рішення про задоволення позову. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі № 914/881/17, від 05 вересня 2018 року в справі № 442/3526/15, від 11 грудня 2018 року в справі № 921/6/18, від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц, від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 826/6706/18, від 24 вересня 2020 року в справі № 372/3161/18, від 03 лютого 2021 року в справі № 442/6491/17, від 18 березня 2021 року в справі № 911/3142/19, від 09 червня 2021 року в справі № 205/9586/16-ц, від 02 листопада 2021 року в справі № 910/16409/15, від 12 січня 2022 року в справі № 344/21689/19.
Вказує, що постановою начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матвієнка Д. С. про результати перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 04 вересня 2023 року, яка не скасовувалася в судовому порядку, встановлено порушення з боку державного виконавця під час реалізації спірної квартири.
Судами не прийнято до уваги та не надано оцінки заяві відповідача про визнання вимог позовної заяви.
Суд апеляційної інстанції належним чином не дав оцінки доказам, які долучалися представником позивачки про те, що на момент проведення електронних торгів (14 лютого 2022 року), а саме з 18 січня 2022 року - право власності на спірні частки квартири (47/100 та 28/100) були зареєстровані за позивачкою.
Суд апеляційної інстанції неправильно зазначив, що рішення суду по суті спору в цій справі зачіпає права та обов`язки ТОВ «Гленкор Девелопмент», яке в результаті оскаржених електронних торгів придбало спірну нерухомість, оскільки ТОВ «Гленкор Девелопмент» не зареєструвало право власності на спірну квартиру.
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргуТОВ «Гленкор Девелопмент» зазначило, що визнання відповідачем позову в цій справі не створює безумовного обов`язку суду у його задоволенні, оскільки визнання позову керівником Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ, який власноруч затвердив акт про електронні торги та засвідчив законність набуття товариством спірних часток, порушує права товариства.
Спір стосується фактичної конкуренції підстав для набуття права власності між вчасно незареєстрованим співвласником частини спірного майна та переможцем торгів з придбання 88/100 часток. Тому Салтівський ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ не може бути відповідачем, оскільки орган стягнення є уповноваженим державою посередником в питанні примусового продажу майна боржника, а реалізована позивачкою в цій справі штучна конструкція визнання позову як підстава для його задоволення не знайшла своєї підтримки у судів попередніх інстанцій, оскільки такого роду дія має на меті заперечення прав товариства на придбане майно та призвело б до порушення його прав на це майно. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 лютого 2022 року ОСОБА_2 на праві власності належало 88/100 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (27/100 - з 16 квітня 2009 року, 47/100 - з 26 грудня 2011 року та 28/200 - з 28 лютого 2012 року).
14 лютого 2022 року на електронному торгівельному майданчику ДП «Сетам» у мережі Internet (https://setam.net.ua/auction/505537) відбулись треті електронні торги з продажу 88/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Майно продано переможцю торгів учаснику 4 - ТОВ «Гленкор Девелопмент» за 1 573 530,00 грн. Продавцем майна вказано Салтівський відділ ДВС у м. Харкові СМУ МЮ. Майно, що належало боржнику ОСОБА_2 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, було реалізовано для погашення податкового боргу.
На перших двох торгах, які були призначені на 15 грудня 2021 року (лот 497168) та на 14 січня 2022 року (лот 566338), майно не було реалізоване через відсутність учасників.
Правочин з продажу майна органом державної виконавчої служби з торгів у формі електронного аукціону на користь ТОВ «Гленкор Девелопмент», що відбулись 14 лютого 2022 року, оформлений протоколом від 14 лютого 2022 року № 569106 відповідно до пункту 1 розділу VIII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок № 2831/5).
Акт про проведені електронні торги складений 15 липня 2022 року.
18 січня 2023 року постановою державного виконавця виконавче провадження № НОМЕР_1 закінчене повним виконанням.
До заявки державного виконавця була додана копія звіту про оцінку майна № 694, складеного Приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи», відповідно до якого об`єктом оцінки були 88/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що належали боржнику ОСОБА_2 .
На підставі прийнятого державним реєстратором рішення від 29 червня 2022 року № 64023021 ним вчинено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 47196672 про реєстрацію за ОСОБА_1 28/400 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 та № 47196348 про реєстрацію за ОСОБА_1 47/200 частки у праві власності на цю квартиру.
Рішенням державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Харківської міської ради Шеховцової М. Є. від 14 червня 2023 року № 68079678 на підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року в цивільній справі № 640/19644/15-ц за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 47/100 та 28/200 частин квартири АДРЕСА_1 (всього 61/100) за наслідками вирішення спору про поділ майна подружжя.
На виконання доручення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 21 серпня 2023 року № 110279/126699-33-23/20.3.1 начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області СМУ МЮ Матвієнко Д. С. прийняв постанову від 04 вересня 2023 року щодо перевірки зведеного провадження, в яке входить і виконавче провадження № НОМЕР_1.
За результатами перевірки встановлено, що в порушення вимог статті 28 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу; у порушення вимог пункту 8 розділу II Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 2832/5 (далі - Інструкція № 2832/5) у постанові про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 27 лютого 2021 року № НОМЕР_1 не зазначено вид та характеристику майна відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 16 березня 2021 року № НОМЕР_1; звіт про оцінку майна від 22 липня 2021 року № 694, а саме: 27/100, 47/100 та 28/200 частин квартири АДРЕСА_1 , що надійшов до відділу 06 серпня 2021 року, направлений сторонам виконавчого провадження - 11 серпня 2021 року замість одного робочого дня відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону № 1404-VIII; копія заявки на реалізацію арештованого за постановою від 16 березня 2021 року майна підготовлена старшим державним виконавцем Савенковим С. М. у невідповідності до згаданої постанови: замість найменування майна 27/100, 47/100 та 28/200 частин квартири АДРЕСА_1 зазначено 8-кімнатна квартира АДРЕСА_2 комунальна, що є порушенням пункту 2 розділу II Порядку № 2831/5; в акті про проведені торги від 15 липня 2022 року на підставі протоколу проведення електронних торгів від 14 лютого 2022 року № 569106 у констатуючій частині невірно зазначено стислу характеристику реалізованого майна, а саме: 88/100, 27/100, 47/100, 28/200, що є порушенням пункту 5 розділу X Порядку № 2831/5; на підставі цього акта не винесено постанову про зняття арешту з реалізованого майна в порушення частини п`ятої статті 13, пункту 3 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII; постанову державного виконавця Антосіка О. А. про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 повним виконанням, припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення не надіслано до Харківського окружного адміністративного суду в порушення частини третьої статті 39 Закону № 1404-VIII.
Відповідно до статті 74 Закону № 1404-VIII, керуючись розділом XII Інструкції № 2832/5, визнано дії та бездіяльність державних виконавців, що здійснювали виконавчі дії у межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 такими, що суперечать вимогам Порядку № 2831/5, Інструкції № 2832/5 та нормам Закону № 1404-VIII.
Начальнику Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ доручено привести виконавче провадження у відповідність до вимог чинного законодавства та зобов`язати державного виконавця, за яким обліковується зведене виконавче провадження № НОМЕР_2, привести виконавче провадження у відповідність до вимог чинного законодавства.
06 вересня 2023 року постановою в. о. начальника відділу Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ Романінця Р. В. розглянуто постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження, винесену 04 вересня 2023 року начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області СМУ МЮ України Матвієнком Д. С. постановлено скасувати виконавчу дію «Акт про проведені електронні торги від 15 липня 2022 року», що прийняв Савенков С. М. під час примусового виконання виданого 30 листопада 2020 року Харківським окружним адміністративним судом виконавчого листа № 520/4357/2020 про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу в розмірі 9 533 475,09 грн.
06 березня 2024 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду в справі № 520/31474/23 визнано протиправною та скасовано постанову в. о. начальника відділу Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ Романінця Р. В. від 06 вересня 2023 року про скасування виконавчої дії «Акт про проведені електронні торги від 15 липня 2022 року», а також визнано протиправною та скасовано постанову в. о. начальника відділу Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ Романінця Р. В. від 07 вересня 2023 року про скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21 липня 2021 року (т. 2, а. с. 36-40).
27 березня 2024 року постановою в. о. начальника відділу Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ Романінця Р. В. розглянуто постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження, прийняту 04 вересня 2023 року начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області СМУ МЮ Матвієнком Д. С., постановлено скасувати заявку Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , подану 15 листопада 2021 року до ДП «Сетам». Скасовано акт про проведені електронні торги від 15 липня 2022 року, складений у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 (т. 2, а. с. 66-68).
01 серпня 2024 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду в справі № 520/10593/24 залишено без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року, яким за позовом ТОВ «Гленкор Девелопмент» до Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ, за участі третіх осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування постанов визнано протиправною та скасовано постанову в. о. начальника відділу Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ Романінця Р. В. про скасування документів виконавчого провадження від 27 березня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, якою скасовано заявку Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ на реалізацію квартири АДРЕСА_1 , подану 15 листопада 2021 року до ДП «Сетам», а також скасовано акт про проведені електронні торги від 15 липня 2022 року, складений у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 (т. 3, а. с. 36-39).
Судами в адміністративних справах встановлено, що проведені 14 лютого 2022 року торги стосувались саме 88/100 часток квартири, а не всієї квартири. Акт є документом, що підтверджує певні встановлені факти або події, зокрема проведеної виконавчої дії (пункт 8 Інструкції № 2832/5). У спірному випадку акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (пункт 8 розділу X Порядку № 2831/5).
У справі № 520/31474/23 встановлено, що протокол торгів та акт про торги є невід`ємними документами та не підміняють, а доповнюють один одного, оскільки складення цих документів є етапами оформлення процедури придбання переможцем торгів реалізованого майна. Акт про торги повністю відповідає як постанові про опис та арешт майна, так і звіту про оцінку № 694 саме 88/100 часток квартири.
Звернуто увагу, що обставина невідповідності заявки на реалізацію майна з торгів часткам боржника вже досліджувалась у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року в справі № 520/883/22, яке набрало законної сили. Цим рішенням у задоволенні позову про скасування арешту майна відмовлено, зокрема і з підстави юридичної неспроможності наведеного доводу як підстави для скасування постанови про опис та арешт квартири, що є першим етапом в процедурі звернення стягнення на арештоване майно. Арешт був накладений саме на частки майна боржника ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № НОМЕР_1, а не на всю квартиру. 
Позиція Верховного Суду
Касаційне провадження в справі відкрито з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вивчив матеріали справи, перевірив доводи касаційної скарги, відзиву та виснував, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права
У частинах першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року в справі № 582/18/21).
Звертаючись до суду з позовом у цій справі, ОСОБА_1 просила визнати недійсними електронні торги та скасувати протокол та акт про проведені електронні торги.
Відповідно до частин першої, другої статті 61 Закону № 1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
У Порядку № 2831/5 визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 21 листопада 2018 року в справі № 465/650/16-ц та від 23 січня 2019 року в справі № 522/10127/14-ц вказувала, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.
За вимогами частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).
У частині четвертій статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Отже, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.
Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку № 2831/5 (у редакції, чинній на час проведення електронних торгів) після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди за організацію та проведення електронного аукціону) на підставі протоколу про проведення електронного аукціону та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди за організацію та проведення електронного аукціону (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведений електронний аукціон. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведений електронний аукціон у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Начальник відповідного відділу державної виконавчої служби має затвердити акт про проведений електронний аукціон не пізніше наступного робочого дня після його подання виконавцем.
В акті про проведений електронний аукціон зазначається така інформація: ким, коли і де проводився електронний аукціон; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи - переможця електронного аукціону, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронного аукціону є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронного аукціону за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно; номер лота реалізованого майна. (пункт 5 розділу X Порядку № 2831/5).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року в справі № 910/856/17 виснувала, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.
Отже, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба і організатор електронних торгів та покупець - переможець електронних торгів.
Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.
Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
У разі ухвалення судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів або іншої заінтересованої особи, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору (див. постанови Верховного Суду від 17 грудня 2025 рокув справі № 495/2129/21, від 13 травня 2024 року в справі № 753/7177/21 та ін.)
ОСОБА_1 у позові про визнання недійсним електронних торгів заявила вимоги до Салтівського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ.
Проте організатор електронних торгів - ДП «Сетам», а також покупець (переможець електронних торгів) - ТОВ «Гленкор Девелопмент» були залучені до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.
Отже, у справі, яка є предметом касаційного перегляду, як відповідачі не залучені ні організатор торгів, ні його переможець.
Відчуження майна на спірних електронних торгах як угода купівлі-продажу є багатостороннім правочином, і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до інших сторін цього правочину, з якими є матеріально-правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачами у справі окрім організаторів електронних торгів залучається також особа, визнана їх переможцем.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (див. висновок Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2026 року в справі № 461/8106/23).
Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин та визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню.
Встановивши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 552/6381/17, від 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17).
Ухвалюючи оскаржувану постанову, апеляційний суд правильно врахував, що у справі про визнання недійсними електронних торгів, скасування акта та протоколу про їх проведення в якості відповідачів мають залучатись усі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець.
З наведених мотивів Верховний Суд вважає правильними висновки суду апеляційної інстанції про зміну мотивувальної частини рішення суду першої інстанції про відмову в позові.
Такі висновки узгоджуються зі сталою практикою Верховного Суду, зокрема в постановах від 17 грудня 2025 року в справі № 495/2129/21, від 13 травня 2024 року в справі № 753/7177/21, від 13 липня 2022 року в справі № 459/584/17 та ін.
Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що суди не врахували висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі № 914/881/17, від 05 вересня 2018 року в справі № 442/3526/15, від 11 грудня 2018 року в справі № 921/6/18, від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц, від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 826/6706/18, від 24 вересня 2020 року в справі № 372/3161/18, від 03 лютого 2021 року в справі № 442/6491/17, від 18 березня 2021 року в справі № 911/3142/19, від 09 червня 2021 року в справі № 205/9586/16-ц, від 02 листопада 2021 року в справі № 910/16409/15, від 12 січня 2022 року в справі № 344/21689/19, є безпідставними, з огляду на таке.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 жовтня 2021 року в справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) зазначила, що в кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід визначати з огляду на те, які правовідносини є спірними, порівнювати права та обов`язки сторін цих правовідносин відповідно до правового чи їх договірного регулювання (пункт 31) з урахуванням обставин кожної конкретної справи (пункт 32).
Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.
Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд нижчої інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
Наведена заявником у касаційній скарзі судова практика Верховного Суду не стосується подібних правовідносин. У справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову з процесуальної підстави - у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного складу відповідачів, не вирішуючи спір по суті заявлених вимог. Натомість у постановах Верховного Суду, на які посилається заявник, судами було здійснено розгляд спору по суті та сформульовано правові висновки щодо застосування норм матеріального права за умови належного суб`єктного складу учасників справи. Отже, фактичні обставини, процесуальні підстави ухвалення судових рішень та предмет правової оцінки у зазначених справах не є подібними, що виключає можливість застосування відповідних висновків до спірних правовідносин у цій справі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів, Верховний Суд керується тим, що в справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають під час кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.
Інші доводи касаційної скарги вказаних висновків не спростовують, вони зводяться до власного тлумачення норм права та незгоди з рішенням суду попередньої інстанції й спростовуються матеріалами справи.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, пункт 58), за якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належно зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), пункт 29).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у цій справі постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ксенжика Костянтина Вікторовича залишити без задоволення.
Постанову Харківського апеляційного суду від 04 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | О. М. Ситнік   В. М. Ігнатенко    І. М. Фаловська