Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Справа № 695/1680/26 
номер провадження 2/695/2059/26

07 серпня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі 
судді Апанасенко К.І., 
за участю секретаря судового засідання Козлова Б.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
22.04.2026 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просив стягнути із  ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 029,22 грн. 
Позов мотивує тим, що 11.02.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та  ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 485061-КС-003, за яким позикодавець надав  ОСОБА_1 кредит у сумі 3 тис. грн. Відповідач свої обов`язки за вказаним договором повністю не виконав, не повернув кредитні кошти та проценти за користування кредитом у повному розмірі. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.05.2026 відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судові засідання представник позивача не з`явився, але в позові просив здійснювати розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання 19.06.2026 та 07.08.202 відповідач не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву від неї на адресу суду не надходило. 
Відповідач належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до положень статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справу, про що вказано в позовній заяві, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
11.02.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та  ОСОБА_1 укладено договір № 485061-КС-003 про надання кредиту. Відповідач підписала договір 11.02.2024 о 12:58 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора UA-3703, направленого на номер телефону відповідача +380 933099532. 
Згідно з п.п. 2.1, 2.3, 2.4, 2.5, Договору сума кредиту складала 3 000 грн; строк кредиту – 24 тижні; стандартна процентна ставка – фіксована, 2% в день; комісія за видачу кредиту – 450 грн. Відповідно до п. 2.7 договору строк дії договору – до 28.07.2024.
У розділі 3.2.3 договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, згідно якого кредит розподілений на 12 платежів. 
Згідно підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ "ПрофітГід", в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника. Товариством здійснено успішний переказ коштів на рахунок отримувача: платник - ТОВ "Бізнес позика", номер транзакції – 40764-91670-94043, дата/час здійснення переказу коштів – 11.02.2024 12:59, сума переказу - 3000 грн, номер платіжної картки отримувача - НОМЕР_1 , емітент платіжної картки отримувача - PRIVAT BANK, код авторизації - 321028 Код RRN 404212089663, призначення переказу "Перерах. коштiв Ворона Н.В. ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. №485061- КС-003 від 11.02.2024." Такий же платіжний засіб ОСОБА_1 НОМЕР_1 зазначено в розділі 8 "Реквізити..." договору про надання кредиту №485061- КС-003 від 11.02.2024.
Отже, ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів.
Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами кредитний договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та підпадає під правове регулювання Глави 71 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
При вирішенні спору суд керується принципом змагальності, згідно з яким учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Також кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України).
Матеріали справи не містять доказів про повне виконання відповідачем умов договору, внаслідок чого наявна заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3000 грн.
Також відповідач не сплатив проценти за користування кредитом. Щодо розрахунку процентів за договором, суд установив наступне.
Відповідно до п. 2.4 договору Стандартна процентна ставка становить 2 % за кожен день користування Кредитом.
Визначаючи строк нарахування процентів, суд керується положеннями ст. 1048 ЦК України з урахуванням відповідних правових позицій Верховного Суду, а також положеннями пункту 2.3 договору, де чітко визначено строк кредитування – 24 тижні.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пункті 53 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 щодо застосування абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, положення зазначеної норми про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Перевіряючи розрахунок процентів за кредитним договором, наданий позивачем, суд не може погодитися з його правильністю з огляду на таке.
22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» в редакції Закону від 22.11.2023 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Таким чином, максимальний розмір денної процентної ставки за договорома, укладеними починаючи з 24.12.2023, не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладені до набрання Законом України № 3498-IX: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (до 20.08.2024 включно); починаючи з 241 дня 1% (з 21.08.2024).
Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 485061-КС-003 укладений між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем 11.02.2024, тобто після набрання чинності відповідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», а тому норми закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у редакції Закону від 22.11.2023. Процентна ставка 2% визначена в договорі, перевищує законодавчі обмеження.
Оскільки денна процентна ставка за даним договором перевищує обмеження в 1 %, який встановлений Законом України «Про споживче кредитування», разом з тим, визначити розмір процентів, який входить у загальні витрати за кредитом за формулою, наведеною законодавцем, неможливо, суд застосовує 1% як процентну ставку в день та розраховує її наступним чином.
За період з 11.02.2024 до 28.07.2024 сума кредиту – 3000 грн, тому проценти наступні: 3000*1 %*168 днів = 5040 грн.
Тому до стягнення підлягають проценти на суму: 5040 грн.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 3000 грн та процентів за користуванням кредитом у сумі 5040 грн є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими доказами та підлягають задоволенню.
Позивачем заявлена до стягнення комісія за видачу кредиту за договором про надання кредиту № 485061-КС-003 від 11.02.2024 у сумі 450 грн. Вирішуючи спір щодо підстав та розміру нарахованої позивачем комісії, суд керується таким.
Відповідно до п. 2.5 договору комісія нараховується одноразово у розмірі 450 грн.
Спеціальним законодавством України прямо визначено можливість включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії і в подальшому нараховувати її.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, умовами кредитного договору закріплена комісія за надання послуг (одноразова) у розмірі 450 грн, що узгоджується з нормами законодавства.
Тому стягнення з відповідача на користь позивача комісії в сумі 450 грн базується на нормах чинного законодавства та положеннях договору про споживчий кредит.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 8490 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн та заявив позовні вимоги про стягнення 13 029,22 грн.
Суд задовольняє позовні вимоги на суму 8490 гривень, що становить 65,16 % від ціни позову. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1734,82 грн.
Керуючись ст. 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 353-355 ЦПК України, ст. 526, 1048, 1054 ЦК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором у сумі 8490 (вісім тисяч чотириста дев`яносто) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» суму сплаченого судового збору в розмірі 1734 (одна тисяча сімсот тридцять чотири) гривні 82 копійки.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, код ЄДРПОУ 41084239).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя К.І. Апанасенко