Справа № 490/4915/26
н\п 2/490/3826/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2026 року місто Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги,
ВСТАНОВИВ:
29.05.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій представник позивача просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за типовим індивідуальним договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами в розмірі 6536,43 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що КП «Миколаївкомунтранс» є офіційним виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами (вивезення) на території зокрема, Центрального району м. Миколаєва.
Згідно довідки про осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.02.2022 року по 06.05.2026 року, встановлено, що кількість осіб, яка зареєстрована за вищезазначеною адресою складає дві особи, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є споживачами послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення). Право на пільги жодна з вищезазначених осіб не має.
За адресою АДРЕСА_1 надання послуг з управління (поводження) побутовими відходами здійснюється за ручною схемою збирання та вивезення відходів.
Позивач стверджує, що протягом всього часу дії Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, боржник жодного разу не звертався до Позивача з приводу неякісного надання послуги з управління (поводженням) побутовими відходами (вивезення), надання її не в повному обсязі або не ненадання взагалі. При цьому, боржник жодного разу не здійснювали оплату за надану КП «Миколаївкомунтранс» послугу з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) та абонентської плати, в зв`язку з чим у Боржників згідно із розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.02.2022 року по 30.04.2026 року сформувалась заборгованість перед Позивачем за фактично надану комунальну послугу з управління (поводження) побутовими відходами та абонентської плати в розмірі 6536,43 грн. Несплата Боржниками коштів за надану послугу з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) в повному обсязі ставить під загрозу належне санітарне утримання території, зокрема, Центрального району м. Миколаєва обслуговування якого здійснює КП «Миколаївкомунтранс» та власне і фінансово-економічне благополуччя підприємства.
За урахуванням наведеного вище, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
29.05.2026 року матеріали справи передано судді.
Ухвалою судді від 04.06.2026 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 04.06.2026 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідачам за адресою зареєстрованого місця проживання направлялась копія позовної заяви з додатками та копія ухвали про відкриття провадження у справі. Вказані поштові відправлення повернулись на адресу суду 29.06.2026 року, з відміткою «адресат відсутній».
Відповідачі, які повідомлялися про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, не скористались своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції Україниє частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.  Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з приписами ч. 1, 3, 4 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку. Критерієм якості послуг з вивезення побутових відходів є дотримання графіка вивезення побутових відходів, дотримання правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, дотримання вимог законодавства щодо надання послуг з вивезення побутових відходів. Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про управління відходами» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері управління відходами, запобігати забрудненню відходами навколишнього природного середовища.
Відповідно до наказу Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради №171 від 15.06.2021 року «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території м. Миколаєва», КП «Миколаївкомунтранс» було визнано виконавцем послуг по вивезенню побутових відходів, зокрема, на території Центрального району міста Миколаєва на десять років. 
Типовий індивідуальний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, що є публічним договором приєднання, був офіційно оприлюднений на сайті Миколаївської міської ради за посиланням https://mkrada.gov.ua/content/kp-mikolaivkomuntrans.html, який набрав чинності 01 лютого 2022 року.
Згідно п. 3 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги тощо або мовчання. 
Відповідно до Публічної оферти до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами на територіях Центрального, Інгульського та Заводського районів міста Миколаєва нарахування плати за надання послуги з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами) здійснюється виходячи з кількості осіб, згідно з державною реєстрацією місця проживання у житловому приміщенні.
Згідно довідки про осіб зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.02.2022 року по 06.05.2026 року, встановлено, що кількість осіб, яка зареєстрована за вищезазначеною адресою складає дві особи, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є споживачами послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення). Право на пільги жодна з вищезазначених осіб не має.
Згідно до ч.2 ст. 31 ЗУ «Про управління відходами», утворювачі побутових відходів зобов`язані укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами. 
14.06.2024 року Типовий індивідуальний договір про надання послуг з управління побутовими відходами, що є публічним договором приєднання, був офіційно оприлюднений на сайті Миколаївської міської ради, який набрав законної сили 15.07.2024 року, яка є датою набрання чинності рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.06.2024 року №925 «Про встановлення тарифів на послуги з управління побутовими відходами». Проте, на підставі рішення ВК ММР №1260 від 24.07.2024 року було призупинено з 15.07.2024 року дію рішення ВК ММР №925 від 12.06.2024 року і відповідно, введення в дію Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами. 
Рішенням ВК ММР №1340 від 14.08.2024 року «Про внесення змін та поновлення дії рішення ВК ММР від 12.06.2024 №925 «Про встановлення тарифів на послуги з управління побутовими відходами», було зокрема поновлено з 01.09.2024 року дію рішення ВК ММР від 12.06.2024 року №925, та відповідно введено в дію Типовий індивідуальний договір про надання послуги з управління побутовими відходами, який набрав чинності з 01.09.2024 року. 
У зв`язку із вищезазначеним, враховуючи ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть відповідальність зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, кожен зі споживачів, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01.02.2022 року фактично приєдналися до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами та Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами.
Відповідно до п. 9 Постанови КМУ №1070 від 10.12.2008 р. (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 р. №318, що діяла на момент виникнення договірних відносин) плата за надані послуги нараховується щомісяця відповідно до умов договору і тарифів, що формуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 р. №1010 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з поводження з побутовими відходами», що діяла на момент виникнення договірних відносин. Оплата послуг здійснюється не пізніше ніж протягом останнього дня місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інше.
Згідно пп. 2 п. 11 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк надані йому послуги з поводження з побутовими відходами, пп. 2 п. 14 Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк надану послугу.
Відповідно до п.18 Типового індивідуального договору про надання послуг поводження з побутовими відходами та п. 19 Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу та згідно у разі застосування щомісячної системи оплати послуги споживач здійснює оплату за цим договором не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Згідно абз.2 п.2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами встановлюється органом місцевого самоврядування.
На момент укладання Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типового індивідуального договору про надання послуг з управління побутовими відходами обсяги надання послуг з вивезення побутових відходів розраховувались відповідно до затвердженого ВК ММР Рішення №766 від 25.08.2021 року «Деякі питання надання послуг з поводження з побутовими відходами у м. Миколаєві» (далі Рішення ВК ММР №766 від 25.08.2021 р.), яким для мешканців одноквартирних будинків з присадибною ділянкою за відсутності одного або двох з видів благоустрою (каналізації та/або опалення) середньорічна норма утворення твердих побутових відходів (ТПВ) була встановлена на рівні 3,59 куб.м/рік з розрахунку на одного мешканця. Крім того, встановлено норму надання послуг із вивезення великогабаритних відходів у житловому секторі становить 8% (за об`ємом) від норми утворення ТПВ, а норма надання вивезення ремонтних (будівельних) відходів - 4% (за об`ємом) від норми утворення ТПВ, в розрахунку на одну людину, які додаються до норм ТПВ.
Протягом дії Типового індивідуального Договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, Типового індивідуального Договору про надання послуг з управління побутовими відходами вартість надання послуги з управління (поводження) побутовими відходами неодноразово змінювалась на підставі рішень органу місцевого самоврядування.
Відповідно до пп. 9.8. Правил №12/21 від 19.04.2007 року, зі змінами та доповненнями, на території міста Миколаєва впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження.
Відповідно до пп. 9.8 п. 9 Розділу «Організація робіт поводження з твердими побутовими відходами, великогабаритним сміттям, будівельними відходами тощо», які затверджені Рішенням №28/10 від 16.05.2013 року «Про внесення змін та доповнень до рішення Миколаївської міської ради від 19.04.07 № 12/21 «Про затвердження Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві» на території міста впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження.
За адресою: м. Миколаїв, вул. Авіаційна, буд. 43, надання послуг з управління (поводження) побутовими відходами здійснюється за ручною схемою збирання та вивезення відходів.
Згідно з Графіком вивозу побутових відходів по приватному сектору Центрального району, що здійснюється за безконтейнерною схемою, який розміщений на офіційному веб-сайті Миколаївської міської ради та погоджений з департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради і затверджений КП «Миколаївкомунтранс», надання послуги з управління (поводження) побутовими відходами (вивезення) з території місцезнаходження одноквартирного будинку з присадибною ділянкою за відсутності одного або двох з видів благоустрою (каналізації та/або опалення), який розташований по АДРЕСА_1 здійснюється щосереди.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не спростовано відповідачами, заборгованість за адресою: АДРЕСА_2 за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.02.2022 року по 30.04.2026 року, що складається з послуги з управління (поводження) побутовими відходами та абонентської плати становить 6536,43 грн., що підтверджується історією фінансового стану за вказаний період.
Спеціальними законами в сфері поводження з побутовими відходами є Закон України «Про відходи» (діяв на момент виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 09.07.2023) та Закон України «Про управління відходами» (набрав чинності 09.07.2023).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про відходи», послуги з поводження з побутовими відходами - послуги з вивезення, перероблення та захоронення побутових відходів, що надаються в населеному пункті згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.35-1 цього Закону, поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм і правил. Власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами із споживачами. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів зобов`язаний укласти договори про надання послуг з перероблення та захоронення побутових відходів із суб`єктами господарювання, що надають такі послуги відповідно до правил благоустрою території населеного пункту, розроблених з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту. Договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами мають містити інформацію про укладені договори між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та/або захоронення побутових відходів.
Згідно із ст.1 Закону України «Про управління відходами» послуга з управління побутовими відходами - операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів, а також діяльність, пов`язана з організацією роботи системи управління побутовими відходами, що здійснюється виконавцем послуги з управління побутовими відходами.
Частинами 2, 3 статті 31 Закону України «Про управління відходами» встановлено, що утворювачі побутових відходів зобов`язані: 1) укладати договори з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити у встановленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами; 2) забезпечувати передачу побутових відходів до системи управління побутовими відходами, а побутові відходи, на які поширюється розширена відповідальність виробника, - до системи приймання або роздільного збирання, створеної організаціями розширеної відповідальності виробників; 3) забезпечувати у встановленому порядку роздільне збирання відходів за наявності об`єкта оброблення відходів. Утворювачі побутових відходів мають права та обов`язки споживачів житлово-комунальних послуг, передбачені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.33 цього Закону послуга з управління побутовими відходами є комунальною послугою і надається відповідно до законодавства про житлово-комунальні послуги та правил, встановлених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням регіональних та місцевих планів управління відходами та правил благоустрою населеного пункту. До складу послуги з управління побутовими відходами входять операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів. Суб`єкти господарювання, які здійснюють збирання та перевезення побутових відходів, визначаються органами місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виконавчий орган місцевої ради на конкурсних засадах може визначити декількох суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність із збирання та перевезення побутових відходів, на території територіальної громади за територіальним принципом та/або за видами побутових відходів (змішані, великогабаритні, ремонтні, небезпечні).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Обов`язок споживача укласти договір передбачений п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до п.7 ч.2 ст.6 Закону «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуги з управління побутовими відходами - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього ж Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачам послуги з вивезення побутових відходів, відповідачами суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідачів від отримання вказаних послуг, які надає позивач.
Як зазначається у ст.ст. 530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як слідує зі ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Позивачем доведено, а відповідачами не спростовано, що останні не сплачували за спожиті комунальні послуги, а саме: послуги з поводження з побутовими відходами, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачі отримали за спірний період послуги з вивезення побутових відходів, надані КП «Миколаївкомунтранс» та мали обов`язок, як споживачі таких послуг, оплатити їх вартість у повному розмірі розрахованому на підставі діючих тарифів.
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідачі відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суду не надали, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість, яка утворилася за період з 01.02.2022 року по 30.04.2026 року за надані послуги з поводження з побутовими відходами, а саме: за послугу з поводження з побутовими відходами та абонентське обслуговування в розмірі 6536, 43 грн.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Згідно вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.1, ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений згідно платіжної інструкції №7487 від 19.05.2026 року, у розмірі по 1664,00 грн з кожного.
На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.7, 10, 12, 13, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.1 Закону України «Про управління відходами», Закону України «Про відходи», ст.ст.264, 509, 526 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» (код ЄДРПОУ: 32459822) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за надані послуги, задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» заборгованість за надані послуги з управління побутовими відходами за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.02.2022 року по 30.04.2026 року у розмірі 6536 (шість тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 43 копійки. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Саламатін О.В.