Єдиний унікальний номер 205/6824/26

Єдиний унікальний номер 205/6824/26
 
Провадження № 2/205/4719/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінас Груп» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2026 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернулося через систему «Електронний суд» до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який зареєстрований судом 26 травня 2026 року.
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 червня 2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 08 липня 2026 року вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 18 липня 2025 року між ОСОБА_1 і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір № 8123892, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 360 днів по 12 липня 2026 року зі сплатою відсотків у розмірі 0,95 % від суми кредиту щоденно за користування кредитом та комісії у розмірі 17,25 % від суми кредиту. 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Деал Фінанс Груп» було укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8123892 від 18 липня 2025 року. Відповідач зобов`язання не виконав, кошти не повернув, відсотки не сплатив, тому станом на 21 січня 2026 року виникла заборгованість за кредитним договором № 8123892 від 18 липня 2025 року у розмірі 11 451 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 2 451 грн. та заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 6 000 грн. Просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 8123892 від 18 липня 2025 року у розмірі 11 451 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 грн. 40 коп. Представник позивача просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 18 липня 2025 року між ОСОБА_1 і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір № 8123892, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 360 днів по 12 липня 2026 року зі сплатою відсотків у розмірі 0,95 % від суми кредиту щоденно за користування кредитом (а.с. 8-22).
18 липня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на картковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано грошові кошти у розмірі 3 000 грн. (а.с. 25, 30).
16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Деал Фінанс Груп» було укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8123892 від 18 липня 2025 року (а.с. 32-39, 47-49, 50). 
Листом від 04 листопада 2025 року позивачем на електронну пошту ОСОБА_1 направлено вимогу про сплату заборгованості (а.с. 23, 29), яку відповідачем залишено без задоволення.
Відповідач умови кредитного договору не виконав, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором № 8123892 від 18 липня 2025 року станом на 26 січня 2026 року склала 11 451 грн. (а.с. ).
Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України.
Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Таким одноразовим ідентифікатором є повідомлення з кодом 323576 (а.с. 23).
Тобто, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Стосовно позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею/неустойкою за кредитним договором № 81238924 від 18 липня 2025 року у розмірі 6 000 грн., суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та наразі не скасовано.
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23, який відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Отже, враховуючи, що на момент укладення договору та розгляду справи на території України діє воєнний стан, кредитодавець не мав права нараховувати відповідачу неустойку (пеню, штрафи), а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за пенею/неустойкою в розмірі 6 000 грн. слід відмовити.
У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 8123892 від 18 липня 2025 року у розмірі 5 451 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 2 451 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу стороною позивача додано до матеріалів справи копію договору № 22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року, копію витягу з акту виконаних робіт від 02 січня 2026 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю.О. та платіжну інструкцію.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500 грн.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.
Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. (а.с. 1).
З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 267 грн. 38 коп. (5 451 грн. х 2 662 грн. 40 коп. / 11 451 грн. = 1 267 грн. 38 коп.).
Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» складає 11 218 грн. 38 коп. (5 451 грн. + 4 500 грн. + 1 267 грн. 38 коп. = 11 218 грн. 38 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 8, п. 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 1 ст. 13 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 525, 526, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (ЄДРПОУ 44280974, юридична адреса: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, офіс 40/3) заборгованість за кредитним договором № 8123892 від 18 липня 2025 року у розмірі 5 451 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна) гривні, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 2 451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одна) гривні, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень та судовий збір у розмірі 1 267 (одна тисяча двісті шістдесят сім) гривень 38 коп., а всього 11 218 (одинадцять тисяч двісті вісімнадцять) гривень 38 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: