Справа № 138/2039/26
Провадження №:1-кп/138/219/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого, судді      ОСОБА_1 , 
з участю: секретаря судового засідання   ОСОБА_2 , 
прокурорів      ОСОБА_3 , 
обвинуваченого      ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду у режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» та з використанням прокурором власних технічних засобів кримінальне провадження № 62025240040003565 від 06.08.2025 по обвинуваченню   ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, уродженця м. Чернівці Чернівецької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судимого: 28.02.2017 Могилів-Подільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70, 75 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки; 21.03.2018 Могилів-Подільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 71, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; 23.04.2018 Могилів-Подільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 309, ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді контролера контрольно-пропускного пункту роти охорони та оборони батальйону охорони військової частини НОМЕР_4 , в порушення ст.ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 41 Конституції України, в умовах воєнного стану, вчинив умисні злочини за наступних обставин.
З 14.06.2025 солдат ОСОБА_4 вибув із розташування військової частини НОМЕР_4 у зв`язку із перебуванням на стаціонарному лікуванні в КНВ ВОР «Клінічний центр інфекційних хвороб» у м. Вінниця, та у подальшому, був виписаний з лікувального закладу 23.06. 2025.
Разом з тим, 25.06.2025 солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, без поважних причин в умовах воєнного стану, 25.06.2025 о 08:00 не з`явився вчасно з лікування до місця служби - місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд за невстановленим місцезнаходженням, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до моменту його виявлення працівниками правоохоронного органу.
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_5 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.
Своїми умисними діями  ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення військовослуж-бовця вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
Крім того, у  ОСОБА_4 у період часу з 17.03.2026 по 24.03.2026, який тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_4 у домоволодінні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел вчинити крадіжку особистого майна ОСОБА_7 .
Так, 24.03.2026 у вечірню пору доби, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні будинку ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 , в якому він проживав на безоплатній основі, реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливим мотивом, з метою власного незаконного збагачення, зі стола, розташованого в одній із кімнат будинку, взяв телевізор марки «Liberton», моделі 43HE1FHDT вартістю 7083,33 гривні, належний ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_4 з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 7083,33 гривні.
Своїми умисними діями  ОСОБА_8  вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4  свою вину визнав в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Повідомив, що з 10.11.2024 він проходив службу у військовій частині НОМЕР_6 , виписався з лікарні 23.06.2025 і у військову частину не повернувся, бо командир вимагав у нього гроші. До правоохоронних органів з цього приводу не звертався. У ОСОБА_7 проживав кілька тижнів у 2026 році, вона була в лікарні. З метою придбання ліків він взяв її телевізор і здав у ломбард, за що отримав 2800 грн., які витратив на ліки. У скоєному щиро розкаявся. Зазначив, що бажає служити в ЗСУ.
Оскільки обвинувачений, захисник та прокурор погодились з недоцільністю дослідження доказів стосовно обставин справи, які ніким не оспорюються, правильно розуміючи зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції не було, суд, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження усіх доказів кримінального провадження, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, стосуються досудової доповіді. Перед цим учасникам судового провадження було роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, останній надав показання стосовно обставин вчинення інкримінованих йому злочинів, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 своїми протиправними та винними діями скоїв суспільно небезпечні діяння при встановлених у суді обставинах, які містять склад злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та ч. 4 ст. 185КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжкими злочинами.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, не одружений, є військослужбовцем, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває. 
Обставинами, що пом`якшують його покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. 
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
На підставі викладеного, беручи до уваги досудову доповідь, в якій зазначено про високий ризик вчинення ОСОБА_4 повторного правопорушення, а також вказані обставини у їх сукупності, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення і перевиховання останнього неможливе в умовах без ізоляції від суспільства, відтак покарання ОСОБА_4 слід призначити за ч. 5 ст.407, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій даних статтей, а остаточне покарання за сукупністю злочинів, з врахуванням ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити у виді тримання під вартою. Разом з тим, згідно ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 25.05.2026 по день набрання вироком законної сили в строк відбування покарання.
Згідно ст. 122, 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 12, 63, 65-67, 70,ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 100, 122, 124, 349, 368-370, 374-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання: 
за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; 
за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити  ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (років) років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.05.2026 до дня вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання  ОСОБА_4  рахувати з дня вступу вироку в законну силу.
Запобіжний захід відносно  ОСОБА_4  до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Понесені по справі процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 1925 (одна тисяча дев`ятсот двадцять п`ять) гривень 44 копійки стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави.
Речові докази: телевізор марки «Liberton», моделі 43HE1FHDT, який переданий на зберігання власнику ОСОБА_7 , залишити останній.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та надіслати обвинуваченому та потерпілій.

Суддя ОСОБА_1