Справа № 478/1607/25
2/214/2693/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
16 липня 2026 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді– Ковтун Н.Г., 
за участю: секретаря судового засідання Фартушної Є.К., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу 478/1607/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
31 грудня 2025 року до Казанківського районного суду Миколаївської області надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за Договором № 95272182000 ( 26206966176332) від 02.04.2019 у розмірі 47 797,21 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 та понесені витрати на правовому допомогу у розмірі 16 000,00 грн. .
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 02.04.2019 АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 95272182000 ( 26206966176332), відповідно до умов якого надав позичальнику кредит у розмірі 20 000,00 грн. на строк до 10.04.2021 року. 
20.05.2020 було укладено договір №170 відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95272182000 ( 26206966176332).
21.05.2020 року було укладено договір №04/2105/2020/1 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95272182000 ( 26206966176332).
28.12.2022 було укладено договір № 28-12/2022 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр » права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 95272182000 ( 26206966176332).
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 95272182000 ( 26206966176332).
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 95272182000 ( 26206966176332) від 02.04.2019 року що підлягає стягненню з відповідача на день формування позовної заяви складає 47 797,21., з них: 
10 647,93 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (зі тілом кредиту); 
20 173,56 грн. – заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
16 975,42 грн. – заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного договору (з моменту відступлення по дату виготовлення розрахунку заборгованості);
0,30 грн. заборгованість за пенею та/або штрафами.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2026 року справу передано за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 справу передано у провадження судді Ковтун Н.Г. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 року справу передано у провадження судді Ковтун Н.Г.
Ухвалою від 04 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.
25 лютого 2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Щербачова А.П. надав письмові заперечення відповідно до яких зазначає, що позивачем не надано належного доказу на підтвердження отримання коштів відповідачем від АТ «Укрсиббанк» за кредитним договором № 95272182000 від 02.04.2019 року.
Крім того, вказує, що до позовної заяви позивачем додано анкету-заяву на надання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту, інформаційний лист, договір –анкета про відкриття та комплексне розрахункове-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування. 
Як зазначено позивачем у вищевказаних документах строк кредитування становить 24 місяці, тобто до 10.04.2021 включно, пільговий період становить 56 днів. Проте обраховуючи відсотки за договором позивач вийшов за межі цього строку і здійснив нарахування за межами встановленого терміну. 
Відповідно до контр-розрахунку по відсоткам враховуючи умови кредитування за період з 02.04.2019 по 10.04.2021 відсоткова річна ставка становить 55% та розраховується в наступному порядку 55/366=0,150%
681 (днів за мінусом 56 днів пільгового періоду)*0.150=102,34%
(20000,00/100)*102,34=20468,00-розмір відсотків за користування кредитом з 31.05.2019 по 10.04.2021.
Враховуючи вищезазначений контр розрахунок, загальний розмір відсотків за наданими позивачем документах про отримання кредиту становить 20 468,00 на загальну суму кредиту у розмірі 20 000,00 грн. Але відповідно до умов кредитування процентна ставка становить 55% річних нараховується на суму кредитної заборгованості. Як зазначає, позивач у позовній заяві сума боргу за основним зобов`язанням становить 10 647,93 грн. 
Таким чином розмір суми заборгованості за основним зобов`язанням протягом дії кредитного договору зменшувалась, а отже і розмір заборгованості за відсотками також повинно бути значно меншою ніж наведено у контр розрахунку та /або розрахунку наданого позивачем, але останнім зазначається сума у розмірі 20 173,56 до відступлення та 16 975,42 грн. з моменту відступлення права вимоги, яка взагалі виходить за межі кредитування.
Крім того вказує, що витрати на правову допомогу значно завищені. 
На підставі вищевикладеного позов просить задовольнити частково позовні вимоги.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору позики, які регулюються Цивільним кодексом України.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що 02.04.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір про відкриття та комплексне обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95272182000 відповідно до умов якого Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває Клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Револьверна Кредитна Картка «Картка Суперпокупця», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, поточний рахунок, який обслуговується згідно цього договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017, а саме: поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України (далі - Картковий рахунок) (п. 1.1. кредитного договору).
У відповідності до п. 1.2. кредитного договору Банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит), на Картковому рахунку Клієнта (далі - ліміт кредитування), а Клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та правилами.
Згідно з п. 2.1. кредитного договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 20 000,00 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10.04.2021
. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору клієнт може отримати транші в межах доступного ліміту використання кредиту.
Отримання відповідачем грошових коштів за вказаним договором підтверджується випискою про рух коштів по рахунку 
20.05.2020 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладено договір факторингу №170, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступає шляхом продажу ТОВ «Інвестохіллс Веста», а ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» приймає належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаними у додатку до договору. 
Факт сплати ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» коштів за вказаним договором підтверджується копією платіжного доручення та копією акту взаємозаліку від 20.05.2020.
Відповідно до витягу з реєстру боржників договору факторингу №170 від 20.05.2020, до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» перейшло право вимоги за договором № 952721820000. 
21.05.2020 між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №04/21/05/2020/1, відповідно до умов якого між ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» відступає шляхом продажу ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» права вимоги до боржників, вказаними у додатку до договору. 
Факт сплати ТОВ «Вердикт Капітал» коштів за вказаним договором підтверджується копією платіжного доручення (а.с.28) та актом взаємозаліку від 25.05.2020.
Відповідно до витягу з реєстру боржників факторингу №04/21/05/2020/1 від 21.05.2020 до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за договором № 952721820000. 
28.12.2022 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №28-12/2022, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору.
Факт сплати ТОВ «Коллект Центр» за вказаним договором підтверджується копією акту зарахування зустрічних однорідних вимог. 
Згідно з витягами з реєстру боржників до договору №28-12/2022 від 28.12.2022, ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до відповідача за договором № 952721820000.
Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями пунктів 11, 4 ч. 1ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Факт користування відповідачем кредитним лімітом у сумі не спростовано відповідачем. Відповідач користувався кредитним лімітом та вносив платежі на погашення заборгованості, але несвоєчасно та не в повному обсязі, а тому сума заборгованості у розмірі 10647,93 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (частина перша статті 1048 ЦК України).
Сторони погодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. Відповідач умови договору не виконала, а тому у нього виникла заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом.
Щодо тверджень представника відповідача про, щодо нарахованого розміру відсотків до відступлення права вимоги у розмірі 20 173,56 грн. та після відступлення права вимоги у сумі 16 975,42 грн., суд дійшов висновку, що вказане нарахування не відповідає умовам договору №95272182000 з огляду на наступне.
Так, поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4ст. 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані уст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.
Отже, сторони в договорі №95272182000 узгодили строк користування кредитом до 10.04.2021.
Доказів того, що строк кредитування був пролонгований, матеріали справи не містять.
Таким чином, сторони узгодили строк кредитування (строк виконання зобов`язання), який є відмінним від строку дії договору, а тому нарахування відсотків поза межами узгодженого сторонами строку кредитування є неправомірним.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №170 від 20.05.2020, розмір заборгованості за договором №95272182000 становив 15 563,17 грн., з яких: 10 647,93 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4914,94 грн. заборгованість за відсотками, 0,30 грн. –заборгованість за комісіями. 
Крім цього, ТОВ «Вердикт Капітал» здійснював нарахування відсотків у період з 21.05.2020 по 28.12.2022, тобто поза межами строку кредитування, останнім днем якого було 10.04.2021.
Також ТОВ «Коллект Центр» здійснював нарахування відсотків у період з 28.12.2022 по 31.12.2025, тобто поза межами строку кредитування, останнім днем якого було 10.04.2021
Щодо нарахування процентів суд зазначає наступне.
У постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що заборгованість відповідача за вищевказаним договором, виходить за межі строку дії договору.
Враховуючи умови договору, вищезазначені норми права, строк повернення всієї суми кредиту, відсотків та пені настав 10.04.2021, й саме в межах цього строку АТ «УкрСиббанк» мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. Однак, оскільки на момент укладення договору 21 травня 2020 року строк дії договору № 95272182000 (26206966176332) не закінчився, то ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право нарахування відсотків за вказаним договором до 10.04.2021 (до закінчення строку дії кредитного договору) в розмірі 15 258,62 грн, зазначеного у витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 04/21/052020/1.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована заборгованість за відсотками за кредитним договором № 95144495000 , зазначеного у витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 04/21/052020/1 ТОВ «Вердикт капітал» у розмірі 15 268,62 грн. 
Стосовно нарахування відсотків ТОВ «Коллект Центр» 28.12.2022 по 31.12.2025, суд віноситься кретично, оскільки нарахування відсотків відбулося тобто поза межами строку кредитування, останнім днем якого було 10.04.2021 року. 
Наданий контррозрахунок представника відповідача суд не бере до уваги у зв`язки з тим, що останнім не долучено в будь-яких доказів, які б підтверджували його правильність. 
На підставі вищевикладеного, суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, приходить до висновку , про часткове задоволення позовних вимог у розмірі з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10 647,93 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору – 15 268,62 грн. 
Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 16 000 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також, питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В обґрунтування витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 01-07/2024 укладений між ТОВ «Коллект центр» та ФОП Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявки про надання юридичної допомоги №2394 від 03.11.2025, відповідно до якої сторони погодили надання правових послуг, а саме надання усної консультації за дві години – 4000 грн, складання позовної заяви за 4 години – 12000 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн є неспівмірною, зокрема, із складністю справи та виконаними роботами. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).
Суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1443,60 грн., який підлягає стягнення з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 258, 553, 554, 526, 549, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,-
Керуючись ст. ст. 16, 526-530, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 19, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр заборгованість за Договором № 095272182000 (26206966176332) від 02.04.2019 у розмірі 25 916,55 грн.
В іншій частині відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», витрати зі сплати судового збору в розмірі 1443,60 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», код ЄДРПОУ 44276926, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Н.Г. Ковтун