ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/32175/25
адміністративне провадження № К/990/28405/26 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 (головуючий суддя - Олефіренко Н.А., судді: Божко Л.А., Дурасова Ю.В.) у справі №160/32175/25.

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» (далі - ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області) від 16.06.2025 №0336080709 в частині застосування суми штрафних санкцій за порушення строку розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 2740629,03 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 позов задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 скасовано та прийнято у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025.

У поданій касаційній скарзі позивач посилається на те, що судом апеляційної інстанції прийнято протиправні рішення, невірно застосовані норми матеріального та процесуального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Зазначає, що частина 7 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачає самостійну і достатню підставу для зупинення нарахування пені - прийняття позовної заяви (заяви кредитора) судом. Якщо підприємство обрало шлях судового стягнення боргу в процедурі банкрутства нерезидента, відсутність одночасного звернення до Мінекономіки або за сертифікатом ТПП не позбавляє його права на застосування положень ч. 7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції». Суд апеляційної інстанції в даному випадку звузив права платника податків.

Наголошує, що позивач вживав всіх залежних від нього дій для умов забезпечення своєчасного надходження валютних цінностей на відповідні рахунки в строки встановлені чинним законодавством, приймає участь у справі з приводу банкрутства контрагента нерезидента, ненадходження валютних цінностей у строк настало не його вини чи необережності, відтак ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» не повинно зазнавати негативних наслідків у вигляді застосування до нього відповідальності.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено обставини справи, досліджено всі докази та надано їм належну оцінку, ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, ГУ ДПС у Дніпропетровській області відповідно до пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням інформації від Національного банку України від 20.03.2023 №25-0008/59/ДСК про порушення ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» (код ЄДРПОУ 42878943) валютного законодавства, на підставі наказу від 14.04.2025 №2421-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» з питань дотримання вимог валютного законодавства України за період з 15.09.2020 по 17.04.2025 при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 15.09.2020 №200915.

За результатами перевірки складено акт від 01.05.2025 №1988/04-36-07-09/42878943, в якому відображено висновки про порушення ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» ч.3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 15.09.2020 №200915 за період з 15.09.2020 по 17.04.2025.

На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.06.2025 №0336080709, згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності на суму 2 837 421,52 грн.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивачем подано скаргу до ДПС України, рішенням якої від 29.08.2025 №25215/6/99-00-06-01-03-06 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Позивачем визнається сума нарахованої відповідачем пені в період з 02.02.2023 до 01.03.2023 (до моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність контрагента) у розмірі 96792,49 грн, у зв`язку з чим податкове-повідомлення рішення від 16.06.2025 №0336080709 оскаржується частково у розмірі 2740629,03 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» не допустило порушення строків розрахунків за Контрактом №200915 від 15.09.2020, що підтверджується рішенням іноземного суду. Враховуючи, що позивач в судовому порядку здійснює стягнення з компанії-нерезидента суму заборгованості у розмірі 81 835,00 Євро за невиконання умов контракту від 15.09.2020 №200915, суд вважав, що в силу ч.7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» позивач звільняється від відповідальності у вигляді пені за порушення строків здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом). Податковим органом не враховані обставини відсутності вини в діях ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» за порушення компанією-нерезидентом Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH умов контракту від 15.09.2020 №200915, та вчинення позивачем всіх законодавчо встановлених та контрактом передбачених дій на стягнення суми заборгованості, внаслідок чого відповідач дійшов хибних висновків про наявність порушення ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 15.09.2020 №200915
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи рішення про відмову в позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що підставою для ненарахування штрафу (0,3% від суми заборгованості за кожен день прострочення), потрібно офіційно підтвердити форс-мажор або почати юридичний процес: звернення до суду: подання позову про стягнення коштів або заяви про включення до реєстру кредиторів зупиняє перебіг строків; торгово-промислова палата (ТПП): отримання сертифіката про форс-мажорні обставини у країні нерезидента; міжнародний арбітраж: відкриття провадження у відповідній юрисдикції, передбаченій контрактом. Проте, будь-яких дій позивачем не було вчинено. Суд також зазначив, якщо позивач стверджує, що не зміг виконати умови контракту через об`єктивні складнощі (форс-мажор, затримки виробництва), суд перевіряє, чи зробив він усе можливе для мінімізації негативних наслідків. Відсутність звернення до Мінекономіки в даному випадку може свідчити про те, що суб`єкт господарювання діяв недостатньо обачно та добросовісно. Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, позивач проігнорував передбачений законом механізм врегулювання строків.
Перевіривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції в оскаржуваних судових рішеннях норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, відповідальність за порушення ними валютного законодавства встановлює Закон України «Про валюту і валютні операції».

Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Зокрема частиною першої статті 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно частини другої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Частиною п`ятою статті 13 Закон України «Про валюту і валютні операції» встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Положеннями статті 44 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що Національний банк України діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства, і до компетенції Національного банку України у сфері валютного регулювання та нагляду належать, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Пунктом 142 Постанови № 18 Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.

Як встановлено судами, 15.09.2020 між ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» (Покупець) та Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН (Продавець) було укладено контракт №200915 на поставку товару.

Згідно з умовами п.1.1 контракту сторони погодили, що його предметом є товар, який визначений у рахунках до кожної окремої партії («Стелажне обладнання», «Стелажна система», «Навантажувальне обладнання») на умовах FCA або EXW 42799 м. Ляйхлінген, Німеччина (в редакції інкотермс-2010 р.), вказаних у рахунках до кожної окремої партії.

Згідно з п.1.2 контракту найменування, кількість та ціна товару визначаються у рахунках-фактурах на кожну окрему поставку.

Відповідно до п.7.1. Контракту поставка товару здійснюється за умовами, наведеними у комерційних рахунках (інвойсах) та/або у рахунках - фактурах па кожну окрему поставку, в редакції Інкотремс-2010, протягом наведених в них термінів.

Згідно з п.3.4 контракту продавець виставляє рахунки-проформи на оплату відповідної партії товару відповідно до розділу 4 цього Контракту.

За змістом п.4.6. контракту сторони домовились про те, що товар, який придбано покупцем згідно з даним контрактом передається на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного контракту.

При цьому, умови оплати товар можуть бути змінені за згодою сторін та вказуються у комерційних рахунках та/або рахунках-фактурах на кожну окрему партію товару відповідно.

Покупець також має право достроково оплатити товар повністю або частково, а продавець зобов`язаний прийняти грошові кошти, що надійшли від покупця, в якості належного виконання зобов`язань за цим контрактом. При цьому, передплата, здійснена покупцем, підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх поставок товару або на вимогу покупця повертається продавцем протягом 3-х календарних днів з моменту отримання вимоги покупця.

Відповідно до п.4.1 та п.4.2 контракту валютою контракту є євро, валютою оплати за контрактом є євро.

Згідно з п.2.1 контракту загальна вартість контракту дорівнює сумі усіх рахунків до даного контракту.

За змістом п.2.2. контракту вартість товару конкретної партії зазначається у відповідному рахунку на кожну окрему поставку товару.

За змістом п.9.1 та п.9.2 контракту сторони погодили, що спори та/або розбіжності по даному Контракту або у зв`язку з ним, вирішуються відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 11.1 визначено, що контракт набуває чинності після підписання його сторонами й діятиме протягом 1-го (одного) року з моменту його підписання. Закінчення строку дії даного контракту або дострокове припинення строку дії даного контракту не звільняє сторони від повного його виконання та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час строку дії даного контракту, а також від гарантійних зобов`язань по даному контракту.

Керуючись положеннями п.11.3 Контракту, яким сторони погодили продовження, зміну або доповнення за їхнім узгодженням, відповідно до додаткової угоди № 1 від 15.09.2021 термін дії даного контракту продовжено до 31.12.2022, а також узгодили, що дана додаткова угода поширює свою дію на відносини сторін контракту, що виникли до його підписання, а саме від 15.09.2020.

Згідно з умовами п.10.1 контракту сторони дійшли згоди, що у випадку порушення сторонами своїх зобов`язань за даним контрактом вони несуть відповідальність, що визначається даним контрактом та чинним законодавством України.

Відповідно до п.10.2 Контракту сторони погодили, що у випадку затримки у поставці Товару більше до 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати узгодженої між Сторонами щодо конкретної поставки Товару, Продавець сплачує Покупцеві пеню у розмірі 0.1% від вартості конкретної партії поставки Товару, яка затримується, за кожен день затримки.

Відповідно до п.10.3 контракту сторони погодили наступне: у випадку прострочення продавцем строку поставки товару від 15 до 30 календарних днів, а також окремо у випадку недопоставки товару чи поставки товару не у повному комплекті чи не у повній кількості, продавець сплачує покупцю штраф у валюті контракту в розмірі 10 (десяти) % від суми непоставленого або недопоставленого товару за кожний день прострочення поставки або недопоставки товар, включаючи день оплати, на підставі письмової претензії покупця, а також відшкодовує покупцю понесені покупцем документально підтвердженні збитки згідно вимог даного контракту, на підставі письмової претензії покупця. До того ж, продавець зобов`язаний поставити залишок непоставленого товару протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання відповідною письмового повідомлення покупця про це. Всі витрати, викликані допоставкою недопоставленого товару, включаючи транспортні та митні витрати, несе продавець.

Пунктом 10.4 контракту сторони погодили, що у випадку порушення строків поставки, більш ніж на 30 календарних днів, покупець має право розірвати даний контракт в односторонньому порядку й вимагати відшкодування всіх збитків і витрат, пов`язаних з виконанням даного контракту.

За змістом п.10.6 контракту незалежно від сплати штрафу у валюті контракту, сторона, що порушила умови даного контракту, відшкодовує іншій стороні фактично нанесені (тобто реально обліковані) в результаті цього документально підтверджені збитки в частині, не покритій штрафом, у валюті контракту, на підставі письмової претензії відповідної сторони.

На виконання досягнутих сторонами домовленостей, згідно з проформою-інвойсом (Proforma-invoice) №200665 покупець перерахував продавцю 40% в сумі 59 240,00 Євро від загальної вартості товару в розмірі 148 100,00 Євро згідно з платіжним дорученням №233JBKLM2 від 02.02.2022.

Враховуючи вимоги п. 21 Положення №5 граничним строком надходження товару є 01.02.2023.

В свою чергу, Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН поставлено товар 10.11.2022, що підтверджується вантажно-митною декларацією №22UA403040004179U6 на суму 29 240,00 Євро, міжнародною товарно-транспортною накладною №41483 від 02.11.2022 (CMR), Інвойсом №200665/2 від 24.10.2022.

У подальшому, 15.05.2023 Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН поставлено товар, що підтверджується вантажно-митною декларацією №23UA100330140125U0 на суму 19 700,00 Євро, міжнародною товарно-транспортною накладною №2305 від 08.05.2023, Інвойсом №200665/3 від 28.04.2023.

Таким чином, Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН здійснено дві часткові поставки товару на загальну суму 48 940,00 Євро, проте покупець, на виконання умов Контракту, сплатив продавцю 40% від загальної вартості товару в сумі 59 240,00 Євро № 233JBKLM2 від 02.02.2022.

28.09.2022 на виконання досягнутих сторонами домовленостей, згідно з проформою-інвойсом (Proforma-invoice) №200665/1 покупець перерахував продавцю 35% в сумі 51835,00 Євро згідно з платіжним дорученням № 290JBKLM9 від 28.09.2022.

Враховуючи вимоги п. 21 Положення №5 граничним строком надходження товару є 26.03.2023.

Проте, Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН не здійснено поставки товару відповідно до передоплати та/або не повернуто суму передоплати.

Положеннями статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено випадки, коли граничні строки розрахунків можуть бути подовжені або зупинені.

Так, частиною четвертою 4 статті 13 вказаного Закону за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку. 

У разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин (частина шоста статті 13 Закон України «Про валюту і валютні операції»).

У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується (частина сьома статті 13 Закон України «Про валюту і валютні операції»).

Встановлено, що в Суді у справах про неплатоспроможність м. Кельна у справі №70f IN 214/22 було прийнято кредиторську вимогу ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ», підтвердженням чого є лист від 03.07.2023, до якого додано витяг з таблиці неплатоспроможності Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH.

Згідно з вказаним витягом ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» є кредитором у справі про неплатоспроможність Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH на суму 81 835,00 Євро.

Позивач зазначає, що рішення суду про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 надавалося представникам контролюючого органу під час проведення перевірки з відповідним перекладом, що не заперечувалось відповідачем.

Судом також встановлено, що ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» направлялась анкета-претензія від 18.04.2023 до Суду у справах про неплатоспроможність м.Кельна у справі №70f IN 214/22з. Позивач також звернувся до уповноваженої особи, заявивши про себе в якості кредитора Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH, відповідна кредиторська вимога була зареєстрована.

Частиною сьомою статті 13 Закону № 2473-VІІІ передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Враховуючи, що позивач в судовому порядку здійснює стягнення з компанії-нерезидента суму заборгованості у розмірі 81 835,00 Євро за невиконання умов контракту від 15.09.2020 №200915, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в силу ч.7 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» позивач звільняється від відповідальності у виді пені за порушення строків здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом), а відтак про скасування податкового повідомлення-рішення від 16.06.2025 №0336080709 в оскаржуваній позивачем частині в розмірі 2740629,03 грн
Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин; висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.
Натомість, суд апеляційної інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивач проігнорував передбачений механізм врегулювання строків, а відтак помилково скасував рішення суду першої інстанцій та ухвалив нове рішення про відмову в позові.
Підсумовуючи викладене, Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке прийнято на підставі повного та всебічного дослідження обставин справи з дотриманням вимог законодавства.

Частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (частина перша статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, яке помилково скасовано судом апеляційної інстанції, Суд вважає, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням у силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» задовольнити.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 у справі №160/32175/25 скасувати.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 залишити в силі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» судовий збір у сумі 48448 (вісім тисяч чотириста сорок вісім гривень) 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді | В.В. Хохуляк І.Я.Олендер   Р.Ф. Ханова