Справа № 473/3447/26
П О С Т А Н О В А
іменем України

"24" липня 2026 р.  місто Вознесенськ 

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Дробинський О.Е., 
з участю секретаря судового засідання Пономарьової А.П., 
особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 
розглянув справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
РНОКПП – НОМЕР_1 ,
за ч.1 ст.164 КУпАП
В С Т А Н О В И В :

До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164 КУпАП. Відповідно до тексту протоколу серії ВАД номер №876484 від 22 червня 2026 року, 18 червня 2026 року приблизно о 16:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_1 проводив господарську діяльність без державної реєстрації, як суб`єкта господарювання, а саме: виготовляв та здійснював торгівлю алкогольним напоєм домашнього виготовлення – «вишнева налива», з метою одержання прибутку, чим за текстом протоколу про адміністративне правопорушення, ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що дійсно в червні місяці 2026 року за місцем свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , він виготовив та здійснював торгівлю алкогольним напоєм домашнього виготовлення – «вишнева налива», з метою одержання прибутку, але в судовому засіданні доводив, що дана його діяльність не є господарською діяльністю, в зв`язку з чим ним не порушено вимоги ч.1 ст.164 КУпАП.
На підставі ст. 252 зазначеного Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вважає, що вина громадянина ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП не може грунтуватися на досліджених в судовому засіданні доказах. 
Суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст.278 КУпАП серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.
Відповідно до ч.1 ст.256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема, про місце, час вчинення та суть правопорушення, спричинену матеріальну шкоду, а також про свідків і потерпілих. Тому предмет судового розгляду обмежений обставинами, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.164 – 16 КУпАП, зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого КК України, - тягне за собою накладення штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.            Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 – 16 КУпАП, є встановлений державою порядок здійснення господарської діяльності, а також суспільні відносини у сфері державного регулювання виробництва та обігу алкогольних напоїв, спрямовані на забезпечення їх законного виготовлення, обігу та контролю якості.     Об`єктивна сторона правопорушення полягає у здійсненні забороненої діяльності, зокрема виготовленні та/або реалізації алкогольних напоїв домашнього виробництва з метою отримання прибутку, без відповідного дозволу (ліцензії) та поза встановленим законом порядком.             Суб`єктом правопорушення є фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку та здійснює відповідну діяльність. При цьому не має значення, чи зареєстрована така особа як суб`єкт господарювання, оскільки сама по собі діяльність є забороненою.    Суб`єктивна сторона характеризується наявністю вини у формі прямого умислу, оскільки особа усвідомлює протиправний характер своїх дій /виготовлення та продаж алкогольного напою домашнього виготовлення/ та бажає їх вчинити, як правило з метою отримання додаткового доходу.          Відповідно до вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», державне регулювання у цій сфері спрямоване на забезпечення контролю за виробництвом та обігом алкогольної продукції, захист здоров`я громадян та запобігання незаконному обігу такої продукції. Зокрема, даний Закон передбачає, що:        - виробництво алкогольних напоїв може здійснюватися виключно суб`єктами господарювання за наявності відповідної ліцензії;
-реалізація алкогольних напоїв також допускається лише за наявності ліцензії на роздрібну торгівлю;
-забороняється незаконне виготовлення алкогольних напоїв, у тому числі домашнього виробництва, з метою їх реалізації.        Таким чином, виготовлення та продаж алкогольних напоїв домашнього виготовлення без відповідних дозвільних документів прямо суперечить вимогам зазначеного Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 – 16 КУпАП, а не склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД номер №876484 від 22 червня 2026 року, відносно громадянина ОСОБА_1 .          За наведених обставин, дослідивши усі обставини справи в їх сукупності, та оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що в діях громадянина ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД номер №876484 від 22 червня 2026 року, відносно громадянина ОСОБА_1 , посадової особи Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області висновки - не відповідають фактичним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, особа, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення (за аналогією з КПК України), має право на власний розсуд формувати лінію свого захисту. Показання правопорушника (обвинуваченого) є не лише джерелом доказів, а й засобом захисту ним своїх інтересів, вони мають бути ретельно перевірені й оцінені судом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили для суду.
Водночас регламентований ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості звільняє особу від обов`язку доводити свою невинуватість, усі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Якщо правопорушник (обвинувачений) посилається на обставини, що свідчать про його невинуватість, то встановити або спростувати такі обставини повинна сторона обвинувачення. Показання правопорушника (обвинуваченого) підлягають оцінці за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах адміністративного чи кримінального провадження.
Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Ст.62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Відповідно до ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява №36673/04); рішення від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії»(Karelin v. Russia), заява №926/08) у випадку, «коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП в суді і вичерпані можливості їх отримання, справа про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю за відсутністю складу в його діях даного адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.18, п.1 ст.247, ст.283, ст.285 КУпАП, суддя 

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП – закрити, в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в його діях.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. Е. Дробинський