КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 369/1784/26
номер провадження: 22-ц/824/8229/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андрєєва Микити Андрійовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року у складі судді Козак І.А., у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності,
В С Т А Н О В И В:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просила: 
- визнати недійсним договір дарування будинку з прилеглими спорудами та земельної ділянки (0523180200:01:001:0307) від 31 грудня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 (р.н. майна НОМЕР_1 ), дарувальник ОСОБА_2 , обдарований ОСОБА_3 , засвідчений приватним нотаріусом Халявкою Н.М.;
- визнати недійсним договір дарування будинку з прилеглими спорудами та земельної ділянки (0523180200:01:001:0307) від 10 січня 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 (р.н. майна НОМЕР_1 ), дарувальник ОСОБА_3 , обдарована ОСОБА_4 , засвідчений приватним нотаріусом Халявкою Н.М.;
- визнати недійсним договір дарування машиномісця НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 (р.н. майна НОМЕР_2 ) від 27 грудня 2025 року, дарувальник ОСОБА_2 , обдарований ОСОБА_3 , засвідчений приватним нотаріусом Халявкою Н.М.;
- визнати недійсним договір дарування машиномісця № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 (р.н. майна НОМЕР_2 ) від 03 січня 2026 року, дарувальник ОСОБА_3 , обдарована ОСОБА_4 , засвідчений приватним нотаріусом Халявкою Н.М.;
- визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_3 (р.н. майна НОМЕР_4 ) від 03 січня 2026 року, дарувальник ОСОБА_2 , обдарований ОСОБА_3 , засвідчений приватним нотаріусом Халявкою Н.М.;
- визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_3 (р.н. майна НОМЕР_4 ) від 03 січня 2026 року, дарувальник ОСОБА_3 , обдарована ОСОБА_4 , засвідчений приватним нотаріусом Халявкою Н.М.
Також позивачка ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на 1/2 частку та за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку наступного майна:
- будинку з прилеглими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (р.н. майна НОМЕР_1 );
- земельної ділянки (0523180200:01:001:0307) за адресою: АДРЕСА_1 ;
- машиномісця № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_2 (р.н. майна НОМЕР_2 );
- квартири за адресою: АДРЕСА_3 (р.н. майна НОМЕР_4 ).
Крім того, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на свою користь судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 7 987 грн 20 коп. за подання позовної заяви та 532 грн 48 коп. за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн 00 коп.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності - направлено за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Оратівського районного суду Вінницької області.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою судді першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Андрєєв М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суддя першої інстанції дійшов помилкового висновку, що основна частина майна знаходиться на території села Якимівка Вінницької області, у зв`язку з чим цивільна справа підлягає направленню за територіальною підсудністю до відповідного суду, оскільки вказаний висновок не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що позов стосується визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна з підстав їхньої фраудаторності та здійснення за відсутності згоди іншого співвласника, а також визнання 1/2 частки на майно за позивачкою. Оскільки вартість квартири площею 105,9 кв.м в місті Буча Київської області є очевидно вищою, ніж вартість машиномісця в Києві або будинку 62,8 кв.м в селі Якимівка Вінницької області та земельної ділянки в цьому ж селі, тому вважає, що спір має розглядатися Києво-Святошинським районним судом Київської області.
Посилається на те, що дані популярного сайту продажу OLХ свідчать про те, що середня вартість квартир з аналогічними характеристиками в місті Буча складає на цей день в середньому 5-6 мільйонів гривень, тоді як середня вартість будинку з аналогічними характеристиками в селі Оратів складає в середньому 1 мільйон гривень, що підтверджується доказами, які додані до апеляційної скарги.
Також вказує, що за змістом ст.ст.175, 176, 194 ЦПК України ціну позову визначає особа, яка звертається до суду з позовом, в тому числі зустрічним. Відповідно до п.п.2, 9 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна (п. 2); у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна (п. 9).
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Оратівського районного суду Вінницької області, суддя першої інстанції виходив із того, щопредметом спору є вимоги, що стосуються кількох об`єктів нерухомого майна, розташованих у різних адміністративно-територіальних одиницях, а саме: житлового будинку і земельної ділянки у Вінницькій області, машиномісця у місті Києві та квартири у місті Буча Київської області. З огляду на характер та обсяг спірних об`єктів нерухомості, суддя дійшов висновку, що основна частина майна знаходиться на території села Якимівка Вінницької області, у зв`язку з чим цивільна справа підлягає направленню за територіальною підсудністю до відповідного суду.
Однак з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом спору є нерухоме майно, а саме: будинок з прилеглими спорудами та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; машиномісце № НОМЕР_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира АДРЕСА_4 .
Відповідно до долучених до апеляційної скарги представником позивачки оголошень із вебресурсу сайту «ОLX» (а.с.90-92, 96-97) вбачається, що станом на 16 лютого 2026 року орієнтована вартість будинку з прилеглими спорудами та земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1 000 000 грн 00 коп., а орієнтована вартість квартира АДРЕСА_4 , становить 5 000 000 грн 00 коп.
Таким чином вартість квартири в місті Буча в п`ять разів перевищує вартість будинку у селі Якимівка Вінницького району Вінницької області. 
Також сукупна орієнтовна вартість будинку з урахуванням прилеглих споруд та земельної ділянки становить 2 000 000 грн 00 коп., що менше ніж 5 000 000 грн 00 коп. 
Отже, вартість квартири в місті Буча є більшою за вартість будинку, його прилеглих споруд та земельної ділянки, які розташовані у селі Якимівка Вінницького району Вінницької області.
Відповідно до ст.30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є вищою.
За змістом п. 42 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», правила ст.114 ЦПК України про виключну підсудність спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, застосовуються до позовів про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Крім того, ст.30 ЦПК України передбачено, що якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є вищою.
Оскільки позов про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності стосується декількох об`єктів нерухомого майна, то такий позов повинен пред`являтися за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є вищою.
Отже, враховуючи вказану вище орієнтовну вартість спірного майна, колегія суддів вважає, що позивачка ОСОБА_1 , звертаючись із даною позовною заявою до Києво-Святошинського районного суду Київської області не порушила вимоги закону щодо територіальної підсудності.
Однак суддя першої інстанції при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі на вищезазначене уваги не звернув, вартість спірного майна не встановив та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для передачі позовної заяви за підсудністю до Оратівського районного суду Вінницької області.
Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала судді першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Щодо клопотання відповідача ОСОБА_2 про визнання зловживанням процесуальними правами ОСОБА_1 та її представника - адвоката Андрєєва М.А. щодо свідомого затягування розгляду справи та стягнення з них штрафу у розмірі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ст.3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.
Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (див. постанову Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).
На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами (див. постанову Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19 (провадження № 61-9218св21).
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не навів обставин та не надав доказів, які б підтвердили необґрунтованість дій ОСОБА_1 та її представника - адвоката Андрєєва М.А. у справі щодо використання своїх прав, колегія суддів не вбачає підстав для визнання зловживанням ними процесуальними правами.
Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Андрєєва Микити Андрійовича задовольнити.
Ухвалу судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2026 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: