справа № 759/1148/25
головуючий у суді І інстанції Шум Л.М.
провадження № 22-ц/824/796/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України 

03 вересня 2026 року м. Київ 

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києвавід 24 березня 2025 року
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :
У січні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» (надалі по тексту - позивач, банк, кредитодавець) звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 (надалі по тексту - відповідач, позичальник) заборгованість за кредитним договором б/н від 23 лютого 2011 року у розмірі 61 964 грн 48 коп., а також судові витрати у справі.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 23 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір.
Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору.
Станом на 05 січня 2025 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом та штрафів становить 61 964 грн 48 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року частково задоволено позов АТ КБ «ПриватБанк».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 23 лютого 2011 року у розмірі 49 940 грн та судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп. Відмовлено у задоволенні інших вимог.
Вирішуючи цей спір та ухвалюючи рішення про задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 49 940 грн та відмовляючи у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 12 024 грн 48 коп., суд першої інстанції застосував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Тобто, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що заява про приєднання з визначенням розміру відсотків, яка підписана відповідачем є належним доказом домовленості сторін щодо платності користування кредитними коштами і відповідно погодженням сторонами розміру такої оплати. 
Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказу, а саме заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 06 грудня 2022 року, яка підписана відповідачем та містить умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів), комісії, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості та виписці по рахунку.
Проценти нараховані та заявлені до стягнення за період з 01 червня 2024 року по 01 грудня 2024 року у розмірі 12 024 грн 48 коп. розраховані відповідно до процентної ставки, яка погоджена сторонами заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 06 грудня 2022 року, що відображено у розрахунку заборгованості - графа процентна ставка - нарахування процентів здійснено за ставкою 3,4% на місяць, що складає 40,8% річних та виписці по рахунку.
Отже, на переконання позивача, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що сторонами не узгоджено нарахування процентів та штрафних санкцій, строку повернення кредиту. Підписання сторонами заяви про приєднання від 06 грудня 2022 року, які є частиною договору б/н від 23 лютого 2011 року свідчить про погодження всіх істотних умов кредитування, в тому числі щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Умови кредитного договору належним чином доведені до відома відповідача, заяв або заперечень щодо умов договору, будь-яких претензій та незгоди з окремими пунктами договору або окремих його частин не надходило.
Відповідач визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на користування кредитними коштами та виконання умов кредитного договору, в тому числі щодо сплати процентів.
Позивач вважає посилання суду першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17, не може бути застосований у цій справі, оскільки справи не є подібними за змістом наданих доказів у справах.

Щодо правової позиції відповідача.
Станом на день ухвалення постанови апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.
Згідно з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1035726 від 15 січня 2025 року, встановлено, що відповідач був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 - з 29 листопада 1984 року, та знятий з реєстрації 09 травня 2024 року (а.с. 202).
Суд апеляційної інстанції враховує, що у постанові Верховного Суду від 27 червня 2024 у справі №643/17028/20 зазначено, що процесуальним законодавством передбачено два способи надсилання судової повістки: шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС. Вимога про надіслання судової повістки через підсистеми ЄСІТС є обов`язковою для осіб, визначених у пункті 10 Положення про ЄСІТС, і тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.
Подібний за змістом висновок щодо надсилання судової кореспонденції на електронну адресу зроблено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі №454/1883/22 (провадження №14-117цс23).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується відповіддю № 14184158 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС.
У зв`язку з цим, на виконання вимог процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції надіслав відповідачу копію ухвали Київського апеляційного суду від 13 травня 2025 року та копію апеляційної скарги з додатками до неї через до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС, що підтверджується супровідним листом від 08 вересня 2025 року.
Таким чином, апеляційний суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.
Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо апеляційної скарги.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.
За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем у частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується, а тому не становить предмет даного апеляційного розгляду.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Встановлено, що 23 лютого 2011 року між позивачем та відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до умов якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 50 000 грн.
Дана анкета-заява містить анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Також в ній зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві-анкеті.
При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини 1 статті 634 ЦК України, відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Також встановлено, що відповідачем підписано заяву про приєднання від 06 грудня 2022 року у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТП пароля, про що зазначено в полі підпис клієнта із позначкою дати та часу (а.с.149-165).
Відповідно до п. 1.3 заяви про приєднання від 06 грудня 2022 року процентна ставка, відсотків річних визначена на рівні 42,0% - для карт Універсальна, 40,8% - для карт Універсальна Gold.
На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 166-190).
Згідно з довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався, складав станом на 08лютого 2013 року - 23 000 грн; 25 квітня 2018 року - 8 910 грн, 28 липня 2018 року - 0,00 грн, 24 вересня 2019 року - 6 000 грн, 27 січня 2020 року - 7 000 грн, 18 лютого 2020 року - 12 000 грн, 05 березня 2020 року - 22 000 грн, 28 серпня 2020 року - 30 000 грн, 15 червня 2021 року - 14 340 грн, 23 червня 2021 року - 14 300 грн; 09 липня 2021 року - 13 020 грн 10 коп.; 06 січня 2022 року - 0,00 грн, 14 серпня 2023 року - 50 000 грн, 01 серпня 2024 року - 0,00 грн (а.с. 144).
Відповідно до довідки банку для користування картковим кредитним рахунком відповідачу було видано наступні кредитні картки:
25 червня 2008 року кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 з терміном дії до січня 2010 року;
04 березня 2011року кредитну картку «GoldCredit» № НОМЕР_3 з терміном дії до березня 2013 року;
01 лютого 2010 року кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_4 з терміном дії до жовтня 2013 року;
08 лютого 2013 року кредитну картку «УніверсальнаGold» № НОМЕР_5 з терміном дії до грудня 2016 року;
09 липня 2015 року кредитну картку «УніверсальнаGold» № НОМЕР_6 з терміном дії до квітня 2018 року;
17 квітня 2018 року кредитну картку «УніверсальнаGold» № НОМЕР_7 з терміном дії до березня 2022 року;
06 грудня 2022 року кредитну картку «УніверсальнаGold» № НОМЕР_8 з терміном дії до листопада 2026 року (а.с. 145).
Позивачем надано до позовної заяви копію виписки за договором № б/н за період 25 червня 2008 року по 12 грудня 2024 року, який відображає рух коштів за вказаним договором, з якої вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами у повному обсязі починаючи з лютого 2013 року та частково погашав заборгованість (а.с. 16-73).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23 лютого 2011 року, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30 червня 2019 року становить 61 964 грн 48 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 49 940 грн, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 12 024 грн 48 коп. (а.с. 102-128).
Частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України, колегія апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
З огляду на норми частини 1 статті 1054 ЦК України, колегія апеляційного суду вважає, що у спірних правовідносинах позичальник має довести відсутність заборгованості у зв`язку з належним виконанням зобов`язання щодо повернення грошових коштів.
Згідно із частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором.
Як вбачається з матеріалів справи, у заяві про приєднання від 06 грудня 2022 року, яка підписана безпосередньо відповідачем, зазначено основні умови кредитування, а зокрема у п. п..1.3. Процентна ставка: 40,8% річних для карт УніверсальнаGold (3,4% в місяць = 40,8%/12 місяців).
З розрахунку заборгованості у графі процентна ставка вбачається нарахування процентів за ставкою 3,4% на місяць, що складає 40,8% річних, тобто відповідно до погодженої сторонами Заява про приєднання від 06 грудня 2022 року.
Також, судом встановлено, що відповідач активно користувався наданими у кредит грошовими коштами за період 25 червня 2008 року по 12 грудня 2024 року (виписка за договором б/н від 23 лютого 2011 року, а.с. 16-73).
З огляду на встановлене, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення відсотків за користування кредитними коштами, оскільки апеляційний суд встановив, що розмір і порядок одержання процентів установлено умовами договору, укладеного між сторонами.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції помилково застосував висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року, оскільки обставини цієї справи не є ідентичними до справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ..
У справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду розглядала ситуацію, де позивач (банк) не надав достатніх доказів того, що умови кредитного договору, зокрема процентна ставка, були належним чином узгоджені з позичальником. Відсутність таких доказів призвела до висновку, що нарахування відсотків було неправомірним.
Натомість у цій справі встановлено, що заява про приєднання від 06 грудня 2022 року, підписана відповідачем. Ця заява, а також активне користування відповідачем кредитними коштами (зняття коштів та часткове погашення), свідчать про схвалення умов договору. Таким чином, на відміну від справи №342/180/17, у цій справі були надані докази узгодження умов.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про те, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач власноручно підписав Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 06 грудня 2022 року. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що свідчить підпис у вказаній заяві.
Апеляційний суд вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», що призвело до порушення прав останнього.
Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 цієї статті).
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12 024 грн 48 коп., а також в частині розподілу судових витрат.
Щодо судових витрат.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2025 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12 024 грн 48 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60коп..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ: 14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська