Справа № 464/2428/26
пр.№ 2/464/2159/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
20.07.2026
Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді – Сабари Л.В.,
секретаря судового засідання – Гуцул В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання трудового договору, 
встановив:
позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (далі – ФОП ОСОБА_2 ), в якому, з урахування клопотання про уточнення позовних вимог від 13.07.2026, просить визнати припиненими трудові відносини (трудовий договір розірваний) між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за власним бажанням, на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 08 квітня 2026 року.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.09.2021 між позивачкою та відповідачем було укладено трудовий договір, згідно з яким останню було прийнято на посаду «сестра-медична» лабораторії «Нова діагностика» на основне місце роботи. На займаній посади працювала з 28.09.2021 по 24.02.2022. Вказує, що 24.02.2022 зв`язок з роботодавцем було втрачено, приміщення лабораторії були зачинені, а вирішити питання подальшої роботи чи звільнення не вдалось. З метою задоволення права на звільнення 25.03.2026 скерувала рекомендований лист з повідомленням про вручення за адресою реєстрації відповідача, проте такий був повернутий до поштового відділення. Місце знаходження роботодавця встановити не вдалось. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2026 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачка  ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про проведення розгляду справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач ФОП ОСОБА_2  в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровувала.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За умовами ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи неявку сторін, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.
Приписами ст. 2 КЗпП України встановлено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.
Згідно із ч. 2 ст. 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою.
Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань`місцезнаходження фізичної особи - підприємця (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) фіксується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і громадських формувань та є обов`язковими відомостями при реєстрації юридичної особи.
28.09.2021 ОСОБА_1 прийнято на роботу до ФОП ОСОБА_2 на підставі наказу № 177 від 27.09.2021, що стверджується відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юрдичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ФОП ОСОБА_2 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , запис про припинення підприємницької діяльності відсутній.
Як вбачається з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу страхувальником ОСОБА_1 є ОСОБА_2 ..
25.03.2026 позивачка засобами поштового зв`язку на юридичну адресу відповідача направила заяву про звільнення за власним бажанням, однак вказане відправлення повернулось без вручення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
За загальним правилом, відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі №377/169/20 вимога про припинення трудових відносин між сторонами за певних обставин є належним способом судового захисту та може бути ефективним способом захисту особи. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.
Верховний Суд у справі № 1340/6082/18 від 31 жовтня 2019 року прийшов до висновку про те, що звільнення з ініціативи працівника не передбачає обов`язкової наявності згоди роботодавця на таке звільнення, оскільки в даному випадку працівник реалізовує своє право, передбачене трудовим законодавством, а роботодавець вимушений погодитись зі звільненням працівника незалежно від свого бажання.
Враховуючи вищевикладене та те, що трудові відносини між сторонами фактично припинені, а відповідач, всупереч вимогам закону та у порушення прав позивачки на припинення трудових відносин жодних дій не вчинила, чим порушила права останньої - суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити.
Окрім цього, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,
ухвалив:

позов задовольнити.
визнати трудовий договір укладений між фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваним за власним бажанням з 08 квітня 2026 року.
Стягнути фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331 (тисяча триста тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Відповідач: Фізична особа підприємець Доненко Олександра Вікторівна, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча         Людмила САБАРА