ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року Справа № 902/594/26 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Хабарова М.В.,
суддя Мамченко Ю.А.,
суддя Кульчій І.М.,

секретар судового засідання Щербак В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11.05.2026 у справі №902/594/26 (суддя Тварковський А.А., повна ухвала складена 18.05.2026)
за позовом Комунальне підприємство "Вінницяоблтеплоенерго" 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Вінницької філії 
про визнання протиправними повідомлення та доручення, їх скасування, а також зобов`язання вчинити дії

за участі представників:
від позивача - Швець О.П.
від відповідача-1 - Ковтонюк Ю.А.
від відповідача-2 - Кравчук О.В.

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 11.05.2026 у задоволенні клопотання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про скасування заходів забезпечення позову у справі №902/594/26 відмовлено.
Обґрунтовуючи постановлену ухвалу суд першої інстанції вказав, що повідомлення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про відкликання доручення про припинення газопостачання від 27.04.2026 №125/2/2/1-13880 не може бути підставою для скасування вжитих заходів забезпечення позову, оскільки таке доручення не було підставою для вжиття відповідних заходів.
Крім того, враховуючи наявність триваючого характеру загрози відключення (повідомлення Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" про відключення газопостачання позивачу, яке є наслідком доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" №125/2/2/1-11140 від 31.03.2026), суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 01.05.2026.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про скасування заходів забезпечення позову задовольнити та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026 у справі № 902/594/26.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що 30.04.2026 апелянтом на адресу позивача та відповідача-2 направлено повідомлення про відкликання доручення від 27.04.2026 №125/2/2/1-13880 на припинення постачання/розподілу природного газу на об`єкти споживача - КП "Вінницяоблтеплоенерго" EIC-код 56ХQ0000ХІ1А300F за адресою: вул. Вишнева, буд. 24, м. Вінниця, 21025. Відтак, доручення про припинення постачання природного газу було відкликано відповідачем-1 до моменту його виконання Оператором ГРМ, у зв`язку з чим фактичне припинення (обмеження) постачання/розподілу природного газу позивачу не відбулося та жодних негативних наслідків для позивача у вигляді припинення газопостачання, зупинення теплопостачання чи обмеження господарської діяльності не настало. Вважає, що вжиті ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026 заходи забезпечення позову є тотожними заявленим позовним вимогам, оскільки позов спрямований саме на заборону відповідачам вчиняти дії щодо припинення (обмеження) газопостачання, що має ознаки часткового вирішення спору по суті. Апелянт зазначає, що позивачем не доведено наявності реальної безпосередньої та невідворотної загрози припинення надання життєво необхідних послуг у разі припинення газопостачання, а сам по собі статус "об`єкта критичної інфраструктури" не свідчить про автоматичну наявність таких ризиків та не звільняє позивача від обов`язку доведення таких обставин. Крім того, вказує, що застосовані заходи забезпечення позову порушують баланс інтересів учасників справи та є неспівмірними. А також вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення його оспорюваних прав у разі задоволення позову.
Також у поданій апеляційній скарзі апелянт просить суд долучити до матеріалів справи новий доказ - доручення про припинення газопостачання від 27.04.2026 №125/2/2/1-13880, яким доручено Вінницькій філії ТОВ "ГРМУ" припинити постачання/розподіл природного газу на об`єкти позивача з 07:00 год 04 травня 2026 року.
Обґрунтовуючи вказане клопотання вказує, що розгляд заяви про скасування заходів забезпечення позову здійснювався у стислі процесуальні строки, що об`єктивно обмежило можливість належного формування, систематизації та подання повного обсягу доказів, необхідних для всебічного обґрунтування позиції заявника, з огляду на складну організаційну структуру товариства.
Розглядаючи вказане клопотання колегія суддів враховує, що ч.3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до висновків викладених Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17 та від 18.06.2020 у справі №909/965/16, єдиним винятковим випадком, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.
Колегія суддів, оцінивши наведені апелянтом обставини щодо неможливості подання вищевказаного доказу до суду першої інстанції, вважає їх необґрунтованими, оскільки апелянтом не доведено наявності об`єктивних обставин, що унеможливлювали своєчасне подання такого доказу, зокрема під час подання та розгляду його клопотання про скасування заходів забезпечення позову. При цьому вказаний доказ на момент розгляду зазначеного клопотання існував.
Крім того, апелянтом не наведено жодних доводів та не надано доказів того, що неподання нового доказу до суду першої інстанції було зумовлено причинами, які об`єктивно не залежали від нього, а відтак не обґрунтував поважності неподання такого доказу у визначений законодавством порядок.
Окрім того, варто вказати, що до клопотання про скасування заходів забезпечення відповідачем-1 було додано повідомлення про відкликання доручення про припинення газопостачання від 30.04.2026, якому було надано оцінку судом першої інстанції. Разом з тим, доручення від 27.04.2026 №125/2/2/1-13880, яке датоване і видане раніше, останнім до клопотання про скасування заходів забезпечення позову долучено ТОВ "Газопостачальна компанія Нафтогаз Трейдинг" не було.
Допущення прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів (нових) матиме наслідком порушення норм процесуального права, зокрема, ст.269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2022 у справі №906/707/18).
Сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази.
Вказане відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine, заява №3236/03, п.40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Таким чином, враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недотримання відповдіачем-1 чітко встановленого процесуальним законодавством порядку подання нових доказів в суді апеляційної інстанції, а саме не обґрунтування ним наявності виняткового випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, як і не доведення неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а отже не вчинення відповідної процесуальної дії, що, як наслідок, виключає вчинення судом апеляційної інстанції процесуальних дій щодо долучення та надання оцінки такому доказу на стадії апеляційного розгляду справи.
Позивач та відповідач-2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, у відповідності до ст.263 Господарського процесуального кодексу України, не скористались.
Згідно з ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання 14.07.2026 з`явились представники позивача, відповідача-1, відповідача-2, які надали свої пояснення щодо обставин справи. 
Під час судового засідання учасники справи повідомили про те, що 09.07.2026 Господарським судом Вінницької області у даній справі ухвалене рішення про відмову у позові та скасовано заходи забезпечення, вжиті ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що станом на 14.07.2026 вказане рішення законної сили не набрало, апеляційна скарга апелянтом не відкликана, останній від апеляційної скарги не відмовився, а тому оскаржувана ухвала підлягає перегляду на правомірність відмови у задоволенні клопотання відповідача-1 про скасування заходів забезпечення позову станом на дату її постановлення.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 11.05.2026, наявні в них докази, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026, позивач звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" про 1) визнання протиправними та скасування доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 31.03.2026 вих.№125/2/1-11140 про припинення газопостачання КП "Вінницяоблтеплоенерго", виданого у зв`язку із заборгованістю за договором постачання природного газу від 31.10.2025 №2303-ТКЕ (25)-01 та зобов`язання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" утриматися від вчинення дій щодо припинення постачання природного газу об`єктам КП "Вінницяоблтеплоенерго" за договором від 31.10.2025 №2303-ТКЕ (25)-01;
2) визнання протиправними та скасування повідомлення Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" №1333 від 28.04.2026 про припинення (обмеження) газопостачання та зобов`язання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" утриматися від вчинення дій щодо припинення (обмеження) постачання природного газу на об`єкти КП "Вінницяоблтеплоенерго" на підставі доручення (доручень), виданих у зв`язку із заборгованістю за договором від 31.10.2025 №2303-ТКЕ (25)-01;
3) у разі, якщо на момент ухвалення рішення суду фактичне припинення (обмеження) газопостачання вже відбулося: зобов`язати ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Вінницьку філію ТОВ "Газорозподільні мережі України" відновити постачання та розподіл природного газу на об`єкти КП "Вінницяоблтеплоенерго" (вул. Вишнева, буд.24, м. Вінниця, 21025, код ЄДРПОУ 33649363, код ЕІС - 56XQ0000XI1А300F) шляхом розпломбування запірних пристроїв та вчинення всіх необхідних технічних дій для відновлення газопостачання.
Разом із позовною заявою КП "Вінницяоблтеплоенерго" подало заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачам-1,2 до набрання законної сили рішенням у справі вчиняти дії, спрямовані на припинення (обмеження) постачання/розподілу природного газу на об`єкти позивача на підставі доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 30.03.2026 та повідомлення Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" №1333 від 28.04.2026 про припинення (обмеження) газопостачання, виданих у зв`язку із заборгованістю за договором від 31.10.2025 №2303-ТКЕ (25)-01, у тому числі за дорученнями, що змінюють дату або форму реалізації такого припинення.
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026 вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Вінницькій філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" вчиняти дії, спрямовані на припинення (обмеження) постачання/розподілу природного газу на об`єкти КП "Вінницяоблтеплоенерго" (вул. Вишнева, буд.24, м. Вінниця, 21025, код ЄДРПОУ 33649363, ЕІС - код 56XQ0000XI1А300F).
Обґрунтовуючи постановлену ухвалу, суд першої інстанції врахувавши наявність доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 31.03.2026 про припинення газопостачання та статус КП "Вінницяоблтеплоенерго" як об`єкта критичної інфраструктури, дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки припинення газопостачання може створити реальну загрозу належному функціонуванню соціально важливої інфраструктури області, зокрема житлово-комунального господарства, бюджетних установ, закладів охорони здоров`я, освіти та інших об`єктів соціальної сфери.
06.05.2026 до суду першої інстанції від ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 01.05.2026 у справі № 902/594/26.
Обґрунтовуючи вказане клопотання, ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" зазначає, що 30.04.2026 ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на адресу Вінницької філії ТОВ "ГРМУ" та КП "Вінницяоблтеплоенерго" направлено повідомлення про відкликання доручення про припинення газопостачання №125/2/2/1-14259, а тому наявні всі підстави для скасування заходів забезпечення позову у справі №902/594/26.
Господарський суд Вінницької області, розглянувши клопотання ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про скасування заходів забезпечення позову, дійшов висновку про відмову у його задоволенні.
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з положеннями ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Положеннями ч.1 ст.145 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Процесуальна мета та предмет судового контролю при розгляді заяви про скасування забезпечення позову є відмінними від предмета перевірки при первинному застосуванні заходів забезпечення. Якщо первинно суд перевіряє наявність умов, передбачених ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України (зокрема, достатньо обґрунтоване припущення щодо ризику утруднення виконання рішення або утруднення ефективного захисту), то при вирішенні питання про скасування забезпечення суд з`ясовує, чи відпали підстави, які зумовили застосування забезпечення, чи настали нові істотні обставини, що змінюють оцінку ризиків, або чи забезпечення внаслідок розвитку процесу стало непропорційним (надмірним) порівняно з його процесуальною метою.
Отже тягар доведення обставин, які є підставою для скасування забезпечення позову, покладається на заявника. Для задоволення такої заяви недостатньо повторення аргументів щодо відсутності порушення прав позивача чи незгоди з первинною ухвалою про забезпечення позову, оскільки ці доводи фактично спрямовані на повторний перегляд питання про застосування забезпечення, а не на встановлення того, що забезпечення втратило актуальність унаслідок зміни фактичних обставин.
Оскільки забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду (у випадку задоволення законних вимог позивача), то суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 року у справі №15/155-б, від 21.11.2022 року у справі №916/621/22, від 05.12.2023 року у справі №914/466/23 (914/1504/23).
Верховний Суд у постанові від 05.12.2023 у справі №914/466/23 (914/1504/23) вказав, що необхідно розмежовувати як окремі юридичні факти "скасування заходів забезпечення" господарським судом, який їх встановив, у зв`язку з тим, що такі заходи вичерпали свою дію чи потреба у їх збереженні відпала, а також "скасування ухвали суду про вжиття заходів забезпечення" судом вищої інстанції з підстав її невідповідності нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали від 11.05.2026, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026 вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Вінницькій філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" вчиняти дії, спрямовані на припинення (обмеження) постачання/розподілу природного газу на об`єкти КП "Вінницяоблтеплоенерго" (вул. Вишнева, буд.24, м.Вінниця, 21025, код ЄДРПОУ 33649363, ЕІС - код 56XQ0000XI1А300F).
Колегія суддів зазначає, що як в клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, так і в апеляційній скарзі, доводи ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" фактично зводяться до незгоди останнього з ухвалою суду, якою було вжито заходи забезпечення позову. 
Однак, варто вказати, що предметом апеляційного оскарження в даному випадку є ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача-1 про скасування заходів забезпечення позову.
Тобто, до предмету доказування належить встановлення обставин наявності чи відсутності підстав для скасування вжитих судом першої інстанції заходів забезпечення позову.
При цьому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання заявником доказів того, що після вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову змінились обставини, що спричинили їх застосування.
Тобто, обґрунтування необхідності скасування забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про скасування забезпечення позову.
Заявляючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову, відповідач-1 повинен вказати обставини і додати до заяви належні докази вказаних обставин. Такі обставини або мають спростовувати підстави для забезпечення позову або мають бути такими (новими), які істотно впливають на переоцінку вказаних судом в ухвалі підстав забезпечення позову.
Саме доведені суду обставини можуть бути підставою для скасування чи зміни вжитих судом заходів забезпечення позову, за умови, якщо суд визнає їх достатніми для цього та визнає їх перевагу над вказаними в ухвалі суду підставами для забезпечення позову.
Отже, під час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову не здійснюється перевірка правомірності та доцільності їх застосування, оскільки предметом такого розгляду є виключно встановлення обставин, визначених ст. 145 Господарського процесуального кодексу України, а саме: чи відпала потреба у забезпеченні позову, чи змінилися обставини, що стали підставою для його застосування, або чи перешкоджає забезпечення позову належному виконанню судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, відповідачем-1 було повідомлено, що 30.04.2026 ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на адресу Вінницької філії ТОВ "ГРМУ" та КП "Вінницяоблтеплоенерго" направлено повідомлення про відкликання доручення про припинення газопостачання від 27.04.2026 №125/2/2/1-13880, а тому наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову. 
Такий же довід зазначено апелянтом у апеляційній скарзі.
Оцінюючи вказане, апеляційний суд зазначає, що постановляючи ухвалу від 01.05.2026 про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 902/594/26 судом першої інстанції встановлено, що до КП "Вінницяоблтеплоенерго" від Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" надійшло повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання №1333 від 28.04.2026 та запропоновано позивачу у термін до 07:00 години 04.05.2026 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газоспоживання до рівня 0,000 тис. куб.м на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання підприємства та попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству буде припинено (обмежено) в примусовому порядку.
Відповідне повідомлення є наслідком доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про припинення газопостачання вих. №125/2/2/1-11140 від 31.03.2026 (зазначено час припинення з 7:00 год 30.04.2026).
Разом з тим, надіслання апелянтом 30.04.2026 повідомлення про відкликання доручення про припинення газопостачання від 27.04.2026 №125/2/2/1-13880 не скасовує та не свідчить про відкликання доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 31.03.2026, яким відповідачу-1 було доручено припинити постачання природного газу позивачу та правомірність якого, серед іншого, є предметом оскарження у даній справі.
Жодних інших обґрунтованих доводів та належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що потреба у забезпеченні позову відпала або змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або ж того, що забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення, апелянтом у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову наведено не було.
Разом з тим, оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо тотожності вжитого судом заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам, що свідчить про часткове вирішення спору по суті, колегія суддів зазначає, що сам по собі збіг способу забезпечення позову із змістом окремої позовної вимоги не є достатньою підставою для висновку про їх тотожність у розумінні ч.11 ст.137 Господарського процесуального кодексу України та не свідчить про вирішення судом спору по суті.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є також вимоги про визнання протиправними та скасування доручення ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" від 31.03.2026 №125/2/2/1-11140 та повідомлення Вінницької філії ТОВ "Газорозподільні мережі України" №1333 від 28.04.2026, а також, у разі фактичного припинення газопостачання, про зобов`язання відповідачів 1,2 відновити постачання та розподіл природного газу. 
Разом з тим, жодна із зазначених вимог судом першої інстанції при постановленні ухвали від 01.05.2026 про вжиття заходів забезпечення не вирішена, не надана оцінка правомірності оскаржуваних доручення та повідомлення, не встановлення наявності чи відсутності у відповідачів 1,2 права ініціювати припинення (обмеження) газопостачання, не вирішено питання щодо наявності підстав для такого припинення, тощо. Зазначені питання можуть бути вирішені виключно за результатами розгляду справи по суті.
Судом враховано, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Натомість застосований судом захід забезпечення позову має виключно тимчасовий характер, діє до вирішення спору по суті, спрямований на збереження існуючого стану правовідносин між сторонами і запобігання настанню наслідків реалізації дій відповідачами-1,2, правомірність яких є предметом судового розгляду у даній справі.
Тому, відсутні підстави стверджувати, що вказаною ухвалою суд першої інстанції частково вирішив спір у справі №902/594/26 по суті.
Твердження апелянта про недоведеність підстав для застосування заходів забезпечення позову та порушення балансу інтересів учасників справи зводяться до безпідставності застосування заходів забезпечення позову, що за своєю суттю є запереченнями щодо застосування даних забезпечувальних заходів та не можуть виступати в якості вмотивованої підстави для скасування вже існуючих заходів забезпечення позову, а зумовлюють надання судом правової оцінки ухвали Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скаржником не доведено належними та допустимими доказами існування обставин, які в розумінні ст. 145 Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставами для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.05.2026.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема судів, мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.
У силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст.73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду Вінницької області від 11.05.2026 у справі №902/594/26.
Оскільки відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 269, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11.05.2026 у справі №902/594/26 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 11.05.2026 у справі №902/594/26 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "21" липня 2026 р.

Головуючий суддя Хабарова М.В. 

Суддя   Мамченко Ю.А. 

Суддя   Кульчій І.М.