ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 р. | Справа № 520/12526/26
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2026, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 04.06.26 у справі № 520/12526/26
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також – відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не проведення нарахування грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 з 06.05.2022 року по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022, з 01.01.2023 року по 09.03.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023, з 11.12.2024 року по 31.12.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 з 01.01.2025 року по 28.11.2025 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2025 р. з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) за період з 06.05.2022 року по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2023 року по 09.03.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) за період з 11.12.2024 року по 31.12.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення) за період з 01.01.2025 року по 28.11.2025 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2025р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виплати ОСОБА_1 військового збору у розмірі 14449,89 грн., утриманого з грошового забезпечення за період участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації з 25.05.2022 року по 30.01.2023 року;
- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) військовий збір у розмірі 14449.89 грн, утриманий з грошового забезпечення за період участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації за період з 25.05.2022 року по 30.01.2023 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2026 зупинено провадження в адміністративній справі № 520/12526/26 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 240/401/26.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що станом на 04.06.2026 (дата винесення оскаржуваної ухвали у справі № 520/12526/26) у справі № 240/401/26 відсутня ухвала про прийняття до розгляду об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справи № 240/401/26. Таким чином, відсутні правові підстави для зупинення провадження у цій справі в розумінні статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України, як наслідок, ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2026 у справі № 520/12526/26 підлягає скасуванню.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
У додаткових поясненнях позивач просить визнати, що підстави, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 236 КАС України, у даному випадку відсутні, а оскаржувана ухвала постановлена без належного обґрунтування та з порушенням принципу своєчасного судового захисту.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору у цій справі також є питання визначення розміру грошового забезпечення військовослужбовця відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 та застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу й окладу за військовим званням, а правова проблема, яка є предметом перегляду об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 240/401/26, стосується аналогічних правовідносин та має істотне значення для правильного вирішення цього спору.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
За правилами частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду – до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена (частина четверта статті 236 КАС України).
Аналіз положень статті 236 КАС України дає підстави для висновку, що нормами вказаної статті процесуального закону розмежовано підстави, за яких суд має право зупинити провадження, а також, з настанням яких суд зобов`язаний вчинити дану процесуальну дію.
У даному випадку суд першої інстанції зупинив провадження у справі на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України.
Відповідно до положень наведеної норми, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду – до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Відповідна підстава для зупинення не є обов`язковою, а тому вирішується судом на власний розсуд.
Водночас варто зазначити, що передбачена пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України підстава зупинення провадження у справі покликана забезпечити єдність судової практики у спорах з подібними правовідносинами.
При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Відповідний висновок викладено в ухвалі Верховного Суду від 03 липня 2026 року у справі № 520/11114/25.
Судом першої інстанції встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Верховного Суду від 22.05.2026 у справі № 240/401/26 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу № 240/401/26.
Підставою передачі справи на розгляд об`єднаної палати зазначено, що на момент постановлення цієї ухвали у Верховному Суді склалася ситуація, коли судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян та судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав по-різному застосовують положення статей 7 та 265 Кодексу адміністративного судочинства України в частині застосування положень Постанови № 481 для обрахунку розміру грошового забезпечення військовослужбовців, із якого, у тому числі, проводить обрахунок розміру пенсії колишніх військовослужбовців, і очевидною є необхідність формування єдиної правозастосовчої практики з означеного питання.
Так, колегія суддів зазначила, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка входить до складу судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян, що спеціалізується на розгляді справ, зокрема, пов`язаних з проходженням публічної служби, сформував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у постанові від 24.06.2025 у справі № 420/5584/24, у силу яких подальше скасування судом пункту 2 Постанови № 481 про внесення змін до пункту 4 Постанови №704 не впливає на оцінку дій відповідача щодо обрахунку виплат грошового забезпечення із застосуванням чинної на той час (у період з 20.05.2023 по 18.06.2025) редакції Постанови № 704.
Тим часом, постановою Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24 сформульовано правовий висновок про те, що до правовідносин, пов`язаних із оформленням та направленням до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного на 01.01.2024 відповідно до Постанови №704, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою №481, якою визначено фіксовану розрахункову величину 1762,00 грн.
З урахуванням наведеного, мають місце різні підходи палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо застосування пункту 4 Постанови № 704 зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, у період чинності згаданої Постанови з 20.05.2023 по 18.06.2025.
Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у справі № 520/12526/26 є, зокрема, правомірність нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 06.05.2022 по 09.03.2023 та з 11.12.2024 по 28.11.2025, розмір якого позивач пов`язує із необхідністю застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням положень пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704.
Водночас зі змісту ухвали Верховного Суду від 22.05.2026 у справі № 240/401/26 вбачається, що на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано питання застосування пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України №704 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 481 у період її чинності у зв`язку з наявністю різних підходів палат Касаційного адміністративного суду щодо застосування відповідних норм права.
За таких обставин колегія суддів уважає, що правовий висновок, який буде сформований об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, матиме істотне значення для правильного вирішення даної справи, оскільки безпосередньо стосуватиметься визначення розрахункової величини, від якої залежить вирішення заявлених позовних вимог у частині перерахунку виплат.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції були наявні підстави, передбачені пунктом 5 частини 2 статті 236 КАС України, для зупинення провадження у справі № 520/12526/26 до набрання законної сили рішенням у справі № 240/401/26, а оскаржувана ухвала відповідає вимогам щодо вмотивованості та обґрунтованості.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що станом на 04.06.2026 (дата винесення оскаржуваної ухвали у справі № 520/12526/26) у справі № 240/401/26 відсутня ухвала про прийняття до розгляду об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справи № 240/401/26, колегія суддів зауважує на таке.
Згідно зі статтею 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу з викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або з обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу.
Ухвалою від 22.05.2026 колегія суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передала цю справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з підстави, визначеної частиною другою статті 346 КАС України.
Разом із тим ухвала про прийняття до розгляду об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справи положеннями КАС України не передбачена.
Щодо посилань в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24, колегія суддів зауважує на таке.
Як зазначено вище, постановою Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24 сформульовано правовий висновок про те, що до правовідносин, пов`язаних із оформленням та направленням до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного на 01.01.2024 відповідно до Постанови №704, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови №704 у первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою №481, якою визначено фіксовану розрахункову величину – 1762,00 грн.
Водночас, ухвалою Верховного Суду від 22.05.2026 справу № 240/401/26 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, з огляду на те, що колегії суддів судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав та судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду по-різному застосовують норми ст. 7 та ст. 265 КАС України в частині застосування положень Постанови № 481 для обчислення розміру грошового забезпечення військовослужбовців, з якого, в тому числі, проводиться обрахунок розміру пенсії колишніх військовослужбовців.
Верховний Суд в ухвалі від 22.05.2026 констатував наявність різної судової практики з цього питання та виснував про передачу справи № 240/401/26 на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для формування єдиної правозастосовчої практики.
Ураховуючи викладене вище, колегія суддів уважає, що оскільки в межах даної справи № 520/12526/26 правовідносини є подібними до тих, які є предметом касаційного перегляду об`єднаною палатою Верховного Суду у справі № 240/401/26 (щодо застосування пункту 4 Постанови № 704 після скасування Постанови № 481), правовий висновок, який буде сформовано об`єднаною палатою Верховного Суду у справі № 240/401/26, матиме визначальне значення для забезпечення єдності судової практики та однакового застосування норм матеріального права судами під час вирішення цієї справи.
Таким чином, посилання апеляційної скарги на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24, та на відсутність підстав для зупинення провадження у справі № 520/12526/26 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 240/401/26, колегія суддів уважає необґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції і погоджується з її висновками.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін. 
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2026 у справі № 520/12526/26 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | А.О. Бегунц   В.Б. Русанова