справа № 563/915/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2026 року м. Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Сірак Д.Ю., секретар судового засідання Федичканич В.Ю., за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Луговського Ю.В. розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,
за ч. 5 ст. 126 КУпАП,
в с т а н о в и в :

15 травня 2026 року о 08:35 год. у м. Корець, Рівненської області по вул. Шевченка, 3 ОСОБА_1 , який вже протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, повторно керував транспортним засобом(мотоциклом) марки «Kawasaki», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме, не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху України.
До суду ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Захисником ОСОБА_1 , адвокатом Луговським Ю.В. подано до суду 13.07.2026 заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та 29.07.2026 додаткові пояснення по суті справи. В обгрунтування позиції вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. Провадження по справі просив закрити. 
Зокрема вказав, що належними доказами не доведено факт саме керування ОСОБА_1 транспортним засобом Kawasaki 15.05.2026 о 08:35 у м. Корець, належність зазначеного транспортного засобу до конкретної категорії, для якої потрібне посвідчення водія відповідної категорії, відсутність у ОСОБА_1 права керування саме таким транспортним засобом, тобто відсутність відповідної категорії на дату події, наявність протягом року до 15.05.2026 чинної постанови саме за ч. 2, ч. 3 або ч. 4 ст. 126 КУпАП, яка набрала законної сили та не була скасована або в процесі оскарження, дотримання процедури складення протоколу, належне роз`яснення прав та належність і допустимість доказів, на які посилається поліція.
Крім того, згідно додаткових пояснень 06.07.2026 захисником направлено адвокатський запит до відділення поліції №7 (м. Корець) Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області з проханням надати, зокрема: витяг із розстановки сил і засобів за 15.05.2026 щодо поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; витяг із журналу обліку видачі та повернення портативних відеореєстраторів за 15.05.2026 із зазначенням марки, моделі, інвентарного або серійного номера кожного пристрою, часу його видачі та повернення; марку, модель, інвентарний та серійний номер технічного пристрою, за допомогою якого створено відеофайл NOR-000000-000000- 20260515083303.AVI; копії документів або відомості з інформаційної системи, які підтверджують дату і час створення, копіювання, збереження та передачі цього відеофайлу до суду; рапорти, протоколи, пояснення, схеми, акти та інші документи, складені поліцейськими у зв`язку з подією 15.05.2026.
Надана поліцією відповідь не містить повного обсягу інформації, яка запитувалась стороною захисту та має істотне значення для перевірки допустимості відеозапису як доказу. Не надано серійного номера боді-камери A-EYE 3.2, а зазначено лише інвентарний номер, який сам по собі не дає можливості ідентифікувати конкретний технічний пристрій. Не надано інвентарної картки, акта приймання-передачі, акта введення в експлуатацію, накладної, договору закупівлі або іншого документа, який підтверджує, що саме така боді-камера перебувала на балансі ГУНП в Рівненській області та була передана до відділення поліції №7 (м. Корець). Не надано документів, які підтверджують закріплення цього пристрою за конкретною матеріально відповідальною особою або його фактичну видачу саме тому поліцейському, який створив відеофайл NOR-000000-000000- 20260515083303.AVI. Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.07.2026. Не надано технічних метаданих оригінального відеофайлу: дату і час створення, тривалість, формат, розмір, дані про пристрій створення, відомості про зміну, копіювання або експорт файлу. Не надано журналів або логів автоматичного вивантаження / копіювання відеозапису з карти пам`яті боді-камери на сервер або інший носій. Не надано пояснення поліцейського або відповідальної особи щодо того, яким саме способом відеофайл був створений, збережений, скопійований та направлений до суду. З цих підстав, на думку захисника, об`єктивний та неупереджений розгляд справи не можливим.
Захисник в судовому засіданні підтримав аргументи визначені у попередніх запереченнях та додаткових поясненнях. Крім того, подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що ним подано до органу поліції додаткові адвокатські запити, зокрема щодо фактичного часу видачі портативного відеореєстратора, часу початку та завершення запису, первинного формату відеофайлу, його технічних метаданих, налаштування системного часу пристрою, журналу видачі та повернення відеореєстраторів, маршруту і часу руху поліцейського наряду до місця події. Також, адвокатський запит стосується щодо закупівлі, перебування на балансі, передачі та фактичного використання боді-камери A-EYE 3.2, інвентарний №1113005146/64, технічної можливості створення файлів у форматі AVI, оригінальних метаданих, журналів копіювання, експорту, конвертації та передачі відеофайлу до суду. В клопотанні захисник стверджує, що запитувана ним інформація матиме надважливе значення для обєктивного розгляду справи та встановленння всіх фактичних обставин по справі. У разі, якщо орган поліції не надасть або надасть неповну інформацію по запиту просить суд витребувати таку інформацію самостійно. Щодо неявки самого ОСОБА_4 висловився, що наразі не вбачає підстав для його явки у судове засідання.
Аналізуючи вищевказану процесуальну поведінку сторони захисту, суд доходить такого висновку.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Окрім цього, у відповідності до ст. 17 цього Закону, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001, в п. 53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави ...», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.
Одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, якими є зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінне виконання своїх обов`язків, відповідальність перед суспільством.
Окрім того, недотримання строків розгляду справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади, а не понесення відповідальності за скоєне правопорушення дискредитує державу та руйнує моральні цінності суспільства.
Систематично подані заяви про відкладення розгляду справи, суд розцінює, як намагання захисту затягнути розгляд справи з метою уникненням встановленої відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, шляхом зловживання своїми правами, а саме, умисного затягування строку, передбаченого ч.6 ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення.
Неявка ОСОБА_1 в судові засідання на переконання суду, не є перешкодою для розгляду справи по суті у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП. При цьому, суд звертає увагу, що справа у провадженні суду перебуває досить тривалий час. Для ОСОБА_1 були створені належні умови для реалізації ним процесуальних прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, з наданням достатнього часу для цього, однак він цим не скористався, особистих пояснень суду не надав.
Подані клопотання про витребовування захисник мав можливість подати відразу після вступу у справу, однак цього не зробив.
Більше того, запитувана інформація на думку суду, має характер формальної та на індивіуалізацію події і правову кваліфікацію не впливає.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, стверджується наявними у матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 666305 від 15 травня 2026 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП;
- постановою серії ЕНА № 6335971 від 13 грудня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.;
- переглянутим відеозаписом відповідно до якого працівниками поліції було зупинено мотоцикл марки «Kawasaki», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 у встановленому порядку посвідчення водія відповідної категорії, оскільки ще навчається. Факту відсутності посвідчення водія ОСОБА_1 не заперечував. Вказав, що посвідчення водія відповідної категорії не отримував, оскільки ще навчається. Не заперечував, що притягувався за ч. 2 ст. 126 КупАП. На запитання поліцейського щодо мети поїздки вказав, що їде до суду.
Факт вчинення вказаного правопорушення, за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, які повністю узгоджуються між собою. Підстав вважати їх недопустимими не має.
Крім того, суд звертає увагу на те, що жодних заперечень під час складання протоколу і надання пояснень ОСОБА_1 про те, що останній не керував мотоциклом з відеозапису не вбачається. Більше того, сам захисник у клопотанні про закриття провадження не спростовує цього факту.
Також суд вважає не доведеним порушення працівниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вимог ч.4 ст.256 КУпАП, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 роз`яснені вимоги ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
Суд не погоджується і з доводами сторони захисту про те, що працівниками поліції було грубо порушено вимоги «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєтраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, оскільки відеозапис вівся на не бодікамеру, а на приватний телефон працівника поліції, оскільки, фіксування зазначених подій здійснювалось не на бодікамеру, а на мобільний телефон інспектора поліції з технічних причин.
З дослідженого відеозапису достеменно встановлено факт керування ОСОБА_1 мотоциклом та факт відсутності у водія на момент зупинки транспортного засобу, посвідчення водія відповідної категорії. Вказані факти доведені поза розумним сумнівом та самим ОСОБА_1 на відеозаписі не оспорювалися.
Проаналізувавши вищевказані документи, відеозапис, суд дійшов висновку, що такі є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, підтверджують існування обставин, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми.
Факт притягнення водія протягом року за ч. 2 ст. 126 підтверджується наданим суду витягом з адмінпрактики та знову ж таки, даний факт під час зупинки ОСОБА_1 ним не заперечувався.
Зауваження сторони захисту на грубе порушення поліцейськими порядку розгляду справи, також не знайшло свого підтвердження, оскільки дії поліцейських ОСОБА_1 також не оспорювались та зі скаргами не зверталися. Відтак, такі твердження носять голослівний характер не підтвердженні фактичними обставинами. Протокол виготовлений на портативному печатному пристрої, якими забезпечені працівники патрульної поліції на період чергування, протокол має усі необхідні реквізити і відомості, а тому за змістом відповідає вимогам ст. 256 КпАП України.
Всі інші доводи сторони захисту мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Недоліки оформлення матеріалів, зокрема, розбіжність у часі видачі відеореєстратора та початком відеозапису, відсутності технічних даних на відеореєстратор та документів щодо його видачі, відсутності факту передач відеофайлу до поліції та до суду, відсутність документів про закупівлю, балансоутримування, інвентарний та серійні номери, тощо, не є істотними порушеннями.
Безпідставними є доводи захисту про те, що ОСОБА_1 цілком ймовірно і не їхав у визначену протоколом дату, час та місці. 
Так дослідженим відеозаписом встановлено, що у визначену протоколом дату та час по вул. Шевченка у м. Корець, Рівненської області працівниками поліції було зупинено водія ОСОБА_1 , який при розгляді справи жодних заперечень не висловлював, вказав, що їде до суду. Оглядом системи діловодства суду «Д-3» встановлено, що 15 травня 2026 року відносно ОСОБА_1 в Корецькому районному суді Рівненської області слухалася справа про притягнення його до адміністративної відповідальності ч.5 ст.126 КУпАП.
Досліджений відеозапис є інформативним, позбавленим упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовним, має безсторонній характер, містить у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
Істотних порушень вимог закону, які б унеможливлювали розгляд справи по суті або позбавляли особу права на захист, судом не встановлено.
Судом встановлено, що матеріали справи містять достатні відомості щодо часу події, місця події, особи, що вчинила адміністративне правопорушення та характеру протиправних дій. Вказані дані дозволяють індивідуалізувати подію та оцінити її правову кваліфікацію.
Встановлено наявність усіх елементів складу адміністративного правопорушення.
Вина ОСОБА_1 підтверджена матеріалами справи, а наявність формальних неточностей в документах, за загальним правилом, не може бути підставою для встановлення відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, якщо винуватість такої особи підтверджується сукупністю доказів по справі. Судом не було встановлено таких порушень, наслідком яких могло б бути закриття провадження у справі.
Оцінюючи докази в їх сукупності, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у інкримінованому адміністративному правопорушенні. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Суд зазначає, що санкція ч.5 ст. 126 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Стаття 30 КУпАП не перешкоджає застосуванню судами стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами щодо осіб, які не мають посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
З урахуванням зазначеного, рівними перед законом, в частині накладення стягнення та реалізації своїх прав, будуть як особи, які на час вчинення зазначеного адміністративного правопорушення офіційно не отримали посвідчення водія на право керування транспортними засобами, так і особи, які отримали таке посвідчення.
Позбавляючи права мати посвідчення водія на право керування транспортними засобами як офіційного документу, що підтверджує спеціальний статус його власника, а саме, права керувати транспортними засобами навіть у випадках, коли особа на час вчинення адміністративного правопорушення офіційно не отримала посвідчення водія, однак здійснювала керування транспортним засобом, законодавець таким чином позбавляє особу можливості реалізації такого права у законний спосіб на певний строк у подальшому, що, в даному випадку, узгоджується з положеннями статтей 33 та ч. 5 ст.126 КУпАП.
При накладені адміністративного стягнення суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, з метою виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, вважаю за доцільне застосувати до останнього стягнення у вигляді штрафу в межах мінімальної межі санкції за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Крім того, виходячи з вимог ст. 40-1 КУпАП та, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп., що на час вчинення правопорушень.
Керуючись ст. 40-1, 221, 247, 280, 283, ч. 5 ст. 126 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосувати до нього штраф в розмірі 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн., що підлягає зарахуванню на рахунок UA218999980313020149000017001, отримувач коштів ГУК у Рівнен.обл./Рівнен.обл./21081300, код за ЄДРПОУ 38012494, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилученням транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі оскарження такої постанови - пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, при здійсненні примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення із ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу - 81 600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на рахунок № UA478999980313171206000017521, отримувач коштів ГУК у Рівн.обл/Корецька м.тг/22030101, код за ЄДРПОУ 38012494, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету - 22030101.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Корецький районний суд Рівненської області.
Повний текст постанови буде складено 07 серпня 2026 року.
Суддя: