Справа № 522/12763/26-Е
Провадження № 2/522/9956/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить стягнути з Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 56 003 гривні 42 копійки.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 14 грудня 2020 року його прийнято на посаду юрисконсульта в Південне управління капітельного будівництва Міністерства оборони, а наказом № 24-ос від 03 квітня 2026 року, звільнено з цього дня на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням. Згідно із довідкою Упарвління від 03 квітня 2026 року за № 303/36/89, заборгованість перед ним по заробітній платі становить у сумі 56 003 гривень 42 копійки, в тому числі компенсація за невикористану відпустку в сумі 12 554,85 гривень. Він мав право на отримання невиплаченої заробітної плати у день його звільнення та не отримав свою заробітну плату у сумі 56 003 гривень 42 копійки та в тому числі компенсацію за невикористану відпустку. Таким чином, конституційне право на отримання заробітної плати у встановлені законом строки порушено та підлягає захисту. З цих підстав вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2026 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
22.07.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, по якому просить відмовити у задоволені позову, оскільки позивач пропустив 3-х місячний спеціальний строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КУпАП України. Зазначає, що невиплата позивачу нарахованих сум у день звільнення була зумовлена об`єктивною та документально підтвердженою обставиною – арештом коштів відповідача в межах виконавчого провадження.
23.07.2026 до суду надійшла відповідь на відзив. Відповідач посилається на постанову державного виконавця від 03.12.2025 у виконавчому провадженні № 76684278, однак копію цієї постанови до відзиву не додав. У переліку додатків до відзиву зазначені лише документи на підтвердження повноважень представника та відомості з ЄДР. При цьому навіть доведення факту арешту не спростувало б вимогу про стягнення основного боргу. Відсутність відповідних доказів додатково підтверджує безпідставність заперечень відповідача. Посилання відповідача на пропуск тримісячного строку звернення до суду не ґрунтується на чинному законодавстві, оскільки положення частини першої статті 233 КЗпП України в частині встановлення такого строку для вимог про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат втратило чинність 11 грудня 2025 року на підставі Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2025. Стаття 241-1 КЗпП України прямо передбачає, що строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Три місяці, обчислені від 03 квітня 2026 року, закінчуються 03 липня 2026 року. Сам відповідач зазначає, що позовна заява сформована у системі «Електронний суд» 03.07.2026. Отже, навіть виходячи з усіх фактичних припущень відповідача, звернення відбулося у межах установленого строку. На підставі викладеного, просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України заборгованість із заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 56 003 гривні 42 копійки
Інших заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що згідно наказу від 08.12.2020 № 43-ОД ОСОБА_1 прийнято на посаду юрисконсульта з 14.12.2020 в Південне управління капітельного будівництва Міністерства оборони України.
Наказом № 24-ос від 03 квітня 2026 року, звільнено з цього дня на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням. 
Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України.
Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника
Так, судом встановлено, що у період з 14 грудня 2020 по 03 квітня 2026 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Південним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України, обіймаючи посаду юрисконсульта.
Позивач пред`являючи позовні вимоги щодо стягнення нарахованої заробітної плати, вказує на те, що відповідач має заборгованість перед позивачем, яка станом на 03.04.2026 року становить 56003,42 грн. На підтвердження таких вимог ОСОБА_1 надав довідку про заборгованість по заробітній платі від 03.04.2026 року№303/36/89.
Доказів того, що заборгованість по заробітній платі станом на час розгляду справи погашена, суду стороною відповідача не надано і судом не встановлено.
Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо пропуску тримісячного строку звернення до суду, оскільки положення частини першої статті 233 КЗпП України в частині встановлення такого строку для вимог про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат втратило чинність 11 грудня 2025 року на підставі Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2025. 
За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату та в тому числі компенсацію за невикористану відпустку, у розмірі 56 003 гривень 42 копійки, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені, а позивач був звільнеий від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 331, 20 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 209, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.
Стягнути з Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 56 003 гривні 42 копійки.
Стягнути з Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України на користь держави судовий збір в розмірі 1 064,96 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 14.08.2026.

Суддя         Р.Д. Абухін

11.08.26