ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року 
м. Київ

справа № 260/6149/24
адміністративне провадження № К/990/26651/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Єресько Л.О., Жука А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу
за касаційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури
на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року (головуючий суддя - Маєцька Н.Д.)
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року (головуючий суддя - Гуляк В.В., судді: Ільчишин Н.В., Нос С.П.) 
у справі № 260/6149/24
за позовом заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури
до Закарпатської обласної ради,
третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради, 
про визнання протиправним та скасування рішення. 
I. ПРОЦЕДУРА
1. У вересні 2024 року заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Ради від 16 листопада 2023 року № 978 «Про реорганізацію комунальних некомерційних підприємств у сфері охорони здоров`я Закарпатської обласної ради» у частині реорганізації Комунального некомерційного підприємства «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради.
2. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року Заступнику керівника обласної прокуратури поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі. 
3. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку.
4. 11 лютого 2025 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що підстави для звернення до суду з позовом виникли лише після встановлення відомостей, що свідчать про порушення інтересів держави, а саме з змісту колективного звернення КНП «СОАЛ» ЗОР щодо незаконної реорганізації вказаного закладу охорони здоров`я, яке надійшло на адресу обласної прокуратури 11 липня 2024 року.
5. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року, позовну заяву залишено без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. 
6. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
7. Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
8. Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строків звернення до суду, наслідком чого є наявність підстав для залишення цього адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.
9. Суди першої та апеляційної інстанцій вказали, що спірне рішення Закарпатської обласної ради від 16 листопада 2023 року № 978 опубліковано 27 листопада 2023 року на офіційному веб-сайті відповідача, що за загальним правилом дозволяє обчислювати строк на його оскарження в суді з дня офіційного оприлюднення. Разом з тим, до суду заступник керівника обласної прокуратури звернувся лише 24 вересня 2024 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.
10. В оскаржуваних рішеннях наголошено, що, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та відмінно від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень.
11. Окрім того, суд апеляційної інстанції наголосив на безпідставності доводів позивача щодо виникнення підстав звернення до суду лише після опрацювання та вивчення матеріалів звернення колективу лікарні, враховуючи, що позивач звернувся до суду саме за захистом інтересів держави, а не окремих фізичних осіб. 
III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
12. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 121-123 КАС України та статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).
13. У скарзі наголошено, що Закарпатська обласна прокуратура звернулась із цим позовом до суду на захист інтересів держави самостійно, в порядку, визначеному частиною п`ятою статті 53 КАС України, статті 23 Закону № 1697-VII у зв`язку з відсутністю органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах. У прокурора виникли підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах після надходження 11 липня 2024 року на адресу Закарпатської обласної прокуратури колективного звернення працівників КНП «СОАЛ» ЗОР щодо незаконної реорганізації вказаного закладу охорони здоров`я.
14. Скаржник зазначає, що про незаконність оспорюваного рішення, а також щодо порушення інтересів держави прокурор дізнався безпосередньо під час вивчення доводів, викладених у зверненні трудового колективу лікарні, яке надійшло на адресу обласної прокуратури 11 липня 2024 року. З позовом прокурор звернувся 24 вересня 2024 року, тобто впродовж трьох місяців з дня виникнення у прокурора підстав, передбачених статтею 23 Закону № 1697-VII для такого звернення.
15. Також скаржник звернув увагу, що прокуратура як державний орган не була суб`єктом, якого стосувалось спірне рішення, а тому знати про прийняття вказаного рішення не була зобов`язана.
16.  Рада подала відзив на касаційну скаргу позивача, в якому просила відмовити в задоволенні касаційної скарги. Вказала, що позивач мав можливість дізнатись про спірне рішення після його оприлюднення на сайті відповідача.
17. Також Рада подала клопотання про закриття провадження у справ на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України. В обґрунтування такого клопотання зазначила, що 18 вересня 2025 року Рада прийняла рішення № 1458 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 16 листопада 2023 року № 978 «Про реорганізацію комунальних некомерційних підприємств у сфері охорони здоров`я Закарпатської обласної ради (зі змінами від 21 березня 2024 року), яким відмінила припинення в результаті реорганізації КНП «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради, процедура якого розпочата відповідно до рішення Ради від 16 листопада 2023 року № 978 «Про реорганізацію комунальних некомерційних підприємств у сфері охорони здоров`я Закарпатської обласної ради». Враховуючи наведене, відповідач вважає, що оскаржувані позивачем порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень, при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення, а також предмет спору у цій справі припинив існувати.
IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
18. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.
19. Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про залишення позову без розгляду), та посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. 
20. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та відсутність підстав для поновлення такого строку.
21. Верховний Суд не погоджується із цим висновком з огляду на таке.
22. Частиною другою статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
23. Судами попередніх інстанцій встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури звернувся в інтересах держави до суду 24 вересня 2024 року, оскаржуючи Рішення Ради, прийняте 16 листопада 2023 року.
24. 30 вересня 2024 року заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування заяви зазначив, що 11 липня 2024 року на адресу Закарпатської обласної прокуратури надійшло колективне звернення працівників Комунального некомерційного підприємства «Солотвинська обласна алергологічна лікарня» Закарпатської обласної ради щодо незаконної реорганізації вказаного закладу охорони здоров`я (копія звернення долучена до позовної заяви). У зв`язку з наведеним, обласною прокуратурою у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» розпочато процедуру встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, шляхом скерування запитів до Закарпатської обласної ради та Департаменту охорони здоров`я Закарпатської облдержадміністрації з приводу отримання інформації щодо підстав прийняття обласною радою рішення про реорганізацію підприємства. Відтак, позивач зазначає, що підстави для пред`явлення зазначеного позову у Закарпатської обласної прокуратури виникли 11 липня 2024 року після надходження вказаного звернення.
25. Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду та відкрито провадження у справі.
26. У зв`язку з поданням відповідачем клопотання про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену відповідно до статті 167 КАС України з обґрунтуванням поважності причин пропуску цього строку.
27. 11 лютого 2025 року до суду на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду. Заява обґрунтована тим, що підстави для звернення до суду з позовом виникли лише після встановлення відомостей, що свідчать про порушення інтересів держави, а саме із змісту колективного звернення КНП «СОАЛ» ЗОР щодо незаконної реорганізації вказаного закладу охорони здоров`я, яке надійшло на адресу обласної прокуратури 11 липня 2024 року.
28. Оцінивши подану позивачем заяву, суд дійшов висновку, що спірне рішення було опубліковано 16 листопада 2023 року на офіційному веб-сайті відповідача, що за загальним правилом дозволяє обчислювати строк на його оскарження в суді з дня офіційного оприлюднення.
29. Проте, Верховний Суд наголошує на помилковості такого висновку.
30. Стаття 118 КАС України передбачає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
31. Частина перша статті 120 КАС України визначає, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
32. Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
33. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
34. Відповідно до частини четвертої статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
35. Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду не містить детально описаних причин чи критеріїв їх визначення, вичерпного переліку підстав для їх поновлення. КАС України встановлює лише загальні критерії - причини мають бути поважними, реальними, непереборними та об`єктивно нездоланними у межах строку. Такі причини несумісні з ситуаціями, коли особа знала або повинна була знати про порушення права, мала можливість своєчасно звернутися, але не зробила цього через недбалість, легковажність чи неорганізованість.
36. Визначення поважності причин здійснюється шляхом оцінки конкретних обставин: тривалості пропущеного строку, наявності факторів, що реально перешкодили зверненню, їх причинного зв`язку з пропуском, а також поведінки особи протягом цього періоду - чи вчиняла вона дії, пов`язані з підготовкою до звернення до суду.
37. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у пункті 8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19.
38. У визначених законом випадках прокурор, згідно з частиною третьою статті 53 КАС України, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
39. Частина третя статті 23 Закону № 1697-VII визначає виключні випадки представництва прокурором інтересів держави в суді:
- у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
40. Тобто прокурор може представляти інтереси держави в адміністративній справі, якщо компетентний орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів, а також у разі відсутності такого органу.
41. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина п`ята статті 53 КАС України).
42. Верховний Суд звертає увагу на те, що питання про початок перебігу тримісячного строку для звернення прокурора до суду з позовом має вирішуватися з урахуванням особливостей правового статусу прокурора як суб`єкта, який представляє інтереси держави. Такий строк починається не з моменту оприлюднення відповідного акта суб`єкта владних повноважень, а з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
43. Прокурор не є учасником правовідносин у сфері реорганізації комунальних некомерційних підприємств, тому на нього не може покладатися обов`язок постійного моніторингу публікацій на офіційних сайтах органів влади з метою виявлення можливих порушень інтересів держави.
44. Зважаючи на особливий конституційно-правовий статус прокурора, факт публічного оприлюднення акта суб`єкта владних повноважень сам по собі не породжує презумпції обізнаності прокуратури про можливе порушення інтересів держави. Початок перебігу строку звернення прокурора до суду слід пов`язувати з моментом, коли він об`єктивно отримав або міг отримати достатні матеріали, що підтверджують ознаки протиправності акта, зокрема за результатами вжиття заходів щодо встановлення підстав для представництва.
45. Також варто зазначити, що «Інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).
46. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 826/2793/18 та від 06 лютого 2019 року у справі № 810/3046/17 сформульовано визначення «інтерес держави» ( «публічний інтерес») як важливої для значної кількості фізичних і юридичних осіб потреби, які відповідно до законодавчо встановленої компетенції забезпечуються суб`єктами публічної адміністрації. Тобто публічний інтерес є нічим іншим, як певною сукупністю приватних інтересів.
47. Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
48. У справі, що розглядається, факт оприлюднення рішення Ради 27 листопада 2023 року на офіційному сайті Ради сам по собі не може слугувати підставою для початку перебігу строку звернення до суду для прокурора.
49. Зведення змісту умови "з дня виникнення підстав" лише до факту опублікування акта є формальним підходом, що не забезпечує справедливого балансу між принципом правової визначеності та потребою усунути або запобігти триваючому публічно-правовому порушенню.
50. Позивач у позовній заяві, і в заяві про поновлення строку звернення до суду зазначив, що підстави для звернення до суду з позовом виникли лише після встановлення відомостей, що свідчать про порушення інтересів держави, а саме із змісту колективного звернення КНП «СОАЛ» ЗОР щодо незаконної реорганізації вказаного закладу охорони здоров`я, яке надійшло на адресу обласної прокуратури 11 липня 2024 року.
51. Проте суди першої та апеляційної інстанцій вказаного не врахували та, як наслідок дійшли необґрунтованого висновку, що позивач мав підстави для подання цього позову з моменту опублікування спірного рішення на сайті Ради - 27 листопада 2023 року.
52. У зв`язку з цим Верховний Суд наголошує, що тлумачення положень статей 122, 123 КАС України у справах, пов`язаних із захистом публічних інтересів, має здійснюватися з урахуванням вимог процесуального закону щодо забезпечення ефективного судового захисту, а також принципу пропорційності. Формальне застосування процесуальних строків без з`ясування суті спірних правовідносин, моменту фактичної обізнаності прокурора та достатності зібраних доказів може призвести до необґрунтованого обмеження доступу до правосуддя та фактичної легалізації триваючого порушення, що суперечить інтересам невизначеного кола осіб.
53. У таких спорах застосування судом процесуальних норм має забезпечувати баланс між принципом правової визначеності та необхідністю гарантувати реальний і ефективний захист суспільно значущих інтересів, що узгоджується із завданнями адміністративного судочинства (стаття 2 КАС України).
54. Суб`єкт владних повноважень, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Із цього слідує обов`язок суб`єкта владних повноважень підтвердити законність власних рішень, дій чи бездіяльності, а не уникати судового контролю.
55. Тому суб`єкту владних повноважень (на відміну від суб`єкта приватного права), який виступає відповідачем в адміністративній справі за позовом прокурора, поданим відповідно до статті 131-1 Конституції України, недостатньо обмежуватися лише посиланням на пропуск прокурором строку звернення до адміністративного суду без належного підтвердження законності власних рішень, дій чи бездіяльності.
56. Початок перебігу строку для звернення прокурора до суду слід пов`язувати з моментом, коли він об`єктивно отримав достатні матеріали, що підтверджують ознаки протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.
57. Таке тлумачення відповідає конституційній функції прокуратури (стаття 131-1 Конституції України), положенням статті 23 Закону № 1697-VII, принципу доступу до правосуддя та гарантує ефективність захисту публічного інтересу.
58. Натомість ототожнення умови початку обрахунку процесуального строку для різних правовідносин («з дня виникнення підстав» як «з дня прийняття суб`єктом владних повноважень оскаржуваного рішення») без урахування факту об`єктивної можливості отримати прокурором достатньої інформації, особливостей відповідних публічно-правових відносин та характеру порушеного публічного інтересу, буде невмотивованим.
59. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2026 року у справі № 240/23099/24, від 26 листопада 2025 року у справі № 460/18562/23, від 20 жовтня 2025 року у справі № 320/39008/23. 
60. Прокурор не є суб`єктом правовідносин у сфері реорганізації комунальних некомерційних підприємств у сфері охорони здоров`я та не має обов`язку на постійній основі здійснювати моніторинг сайтів відповідних органів місцевого самоврядування. Також слід враховувати, що процедура реорганізації комунальних некомерційних підприємств у сфері охорони здоров`я є багатоступеневою та включає низку рішень різних суб`єктів владних повноважень, які ухвалюються на підставі значного обсягу документів.
61.  За таких обставин сам по собі факт публікації лише кінцевого акта суб`єкта владних повноважень (Рішення Ради) не дозволяє прокурору без додаткового з`ясування та співставлення матеріалів встановити наявність порушення публічного інтересу.
62. Отже, фактична обізнаність прокурора про наявність підстав для звернення до суду виникає лише тоді, коли внаслідок вжиття заходів щодо встановлення підстав для представництва (стаття 23 Закону № 1697-VII) він отримує достатню сукупність відомостей, які дають змогу ідентифікувати порушення та підтвердити його документально.
63. Зазначене об`єктивно зумовлює необхідність певного часу для підготовки та обґрунтування позову, що має обов`язково враховуватися судом при визначенні моменту початку перебігу строку звернення прокурора до суду в інтересах держави.
64. Щодо заявленого Радою клопотання про закриття провадження у справі, Верховний Суд виходить з того, що закриття провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України є можливим виключно під час розгляду справи по суті.
65. Зазначена норма передбачає, що суд має можливість оцінити, чи були виправлені оскаржувані порушення суб`єктом владних повноважень і чи можливе повне відновлення законних прав та інтересів позивача без визнання рішень, дій або бездіяльності протиправними, лише в процесі безпосереднього дослідження обставин справи, доказів та їх правової оцінки.
66. У цій справі розгляд по суті не відбувся, оскільки ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року, позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском тримісячного строку для звернення прокурора до суду з позовом.
67. Залишення позову без розгляду означає, що справа не розглядалася по суті, обставини справи судами не встановлювалися, докази не досліджувалися, а правові питання щодо законності оскаржуваних рішень та дій суб`єктів владних повноважень не вирішувалися.
68.  З огляду на викладене, за відсутності процесуальних підстав для застосування положень пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, у задоволенні клопотання Ради про закриття провадження у справі слід відмовити.
69. Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
70. Висновок судів попередніх інстанцій про пропуск позивачем строку звернення до суду є передчасним, оскільки ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, зокрема статей 122, 123 КАС України.
71. Враховуючи викладене, ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року слід скасувати, а справу - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
72. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
73. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 353, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання Закарпатської обласної ради про закриття провадження у справі відмовити.

Касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2025 року в справі № 260/6149/24 скасувати.

Справу № 260/6149/24 направити до Закарпатського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
Л.О. Єресько 
А.В. Жук,
Судді Верховного Суду