ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1592/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: від позивача- адвоката за ордером Лунгул Л.А.; від відповідача- адвоката за ордером Оприсняка Б.Р., розглянувши в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Елтра Україна” про стягнення 85248 грн. 07 коп.,
ВСТАНОВИВ:

Позивач – Акціонерне товариство “Українська залізниця”, через систему “Електронний суд”, звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Елтра України” (далі – відповідач, а разом - сторони) про стягнення, на підставі договору про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ від 13.10.2025, 65575 грн 44 коп. штрафу, 13552 грн 26 коп. пені, що разом становить 79127 грн 70 коп. та відшкодування судових витрат. 
Позов мотивовано порушенням відповідачем строків поставки товару за договором закупівлі матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ від 13.10.2025, пунктом 9.3.1. якого передбачена відповідальність у виді штрафу та пені.
Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 25.12.2025, 02.02.2026 (суддя Спаських Н.М.) позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/1592/25 за правилами спрощеного позовного провадження призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 06.02.2026, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, забезпечено участь представника відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, з його клопотанням.
Представник позивача, через систему “Електронний суд”, 06.01.2026 подав заяву про збільшення позовних вимог (вх. №211/26, а.с. 36-37), в якій просив суд стягнути з відповідача станом на 06.01.2026 - 65575 грн 44 коп штрафу та 19672 грн 63 коп. пені, що разом становить 85248 грн. 07 коп., відшкодувати судові витрати.
Відповідач в особі представника подав, через систему “Електронний суд”, 12.01.2026, 27.01.2026 заяву про вступ у справу представника (вх. 527/26, а.с. 40, вх. 1316/26, а.с. 80), до заяви від 12.01.2026 долучив відзив на позов, за змістом якого заперечив обґрунтованість позовних вимог, вказав на погодженість сторонами п. 4.2. Договору яким передбачено здійснення поставки товару тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця прийняти товар за вказаним у ній місцем поставки товару. Доданий до позову лист №№НХ04/1916н від 23.10.2025 не є передбаченою п. 4.2. Договору письмовою рознарядкою ні за назвою, ні за змістом, тому у відповідача відсутні підстави для поставки товару та відповідно відсутній факт порушення строку його поставки,тому просив суд врахувати правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 21.06.2023 року у справі № 910/11489/22, відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, вказав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач планує понести у зв`язку з розглядом справи – 20000 грн, остаточний розмір яких буде подано в порядку ч.8 ст 129 ГПК України; 
19.01.2026 представник позивача подав, через систему “Електронний суд”, відповідь на відзив (вх. № 899/26, а.с. 48-51), в якій заперечив доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, зазначив, що поведінка відповідача суперечить принципу добросовісності, просив задовольнити позов повністю, у разі відмови у задоволенні позову – зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн.
Ухвалами суду 06.02.2026, 19.02.2026 прийнято до розгляду заяву позивача від 06.01.2026 про збільшення позовних вимог в частині стягнення пені до розміру 19 672 грн 63 коп., оголошено перерву до 19.02.2026, в якому призначено засідання для оголошення вступної та резолютивної частин рішення на 03.03.2026.
У зв`язку із призначенням 24.02.2026 Спаських Н.М. на посаду судді Північного апеляційного господарського суду згідно п.2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду був призначений автоматичний розподіл цієї справи і відповідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 року справу передано у провадження судді Грачову В.М.
Ухвалою суду від 10.03.2026 прийнято справу №925/1592/25 до провадження суддею Грачовим В.М., судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.04.2026; забезпечено судове засідання у справі для представника позивача – Лунгул Л.А. та для представника відповідача – адвоката Оприсняка Б.Р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням їх власних технічних засобів.
20.03.2026 відповідач в особі представника подав, через систему «Електронний суд», заперечення на заяву позивача (вх.№ 4722/26, а.с. 134-136), в якій вказав про розірвання договору про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ від 13.10.2025 за ініціативою позивача з 30.12.2025, тому з дати розірвання договору нарахування пені є неможливим, просив суд поновити йому строк на подання доказів для приєднання до матеріалів справи і відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 
В судовому засіданні 07.04.2026 поновлено відповідачу строк на подачу заперечення, прийнято до провадження заперечення відповідача за вх. № 4722/26 (ухвалою суду в протоколі судового засідання), оголошено перерву до 14.05.2026 із забезпеченням участі представників сторін в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Протокольною ухвалою суду від 14.05.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до вирішення Північним апеляційним господарським судом іншої справи (№925/1591/25).
Відповідач в особі представника подав, через систему «Електронний суд», клопотання (вх.№ 10522/26, а.с. 154-158), в якому просив врахувати його письмові заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, відмовити у задоволенні позову, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, на підставі ч.3 ст 551 ЦК України - зменшити загальний розмір штрафу до 26230 грн. 18 коп, пені – до 5420 грн. 90 коп.
15.06.2026 Північним апеляційним господарським судом ухвалено постанову у справі №925/1591/25 про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства “Українська залізниця”, у зв`язку з чим ухвалами суду від 22.06.2026, 29.06.2026, 02.07.2026 призначено судове засідання з розгляду даної справи по суті на 08.07.2026, забезпечено судове засідання у справі для представника позивача – Лунгул Л.А. та для представника відповідача – адвоката Оприсняка Б.Р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення.
Представник позивача, через систему “Електронний суд”, 23.06.2026 подав заперечення на заяву відповідача від 15.06.2026 (вх. №10656/26, а.с. 168-169), в якому зауважив про свідоме невиконання відповідачем умов договору, тому просив не зменшувати заявлені до стягнення штрафні санкції.
В судовому засіданні 08.07.2026 представник позивача підтримав вимоги уточненої позовної заяви з підстав викладених у позові та просив задовольнити їх у заявленому розмірі повністю. Представник відповідача позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у заявах по суті справи, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, на підставі ч.3 ст 551 ЦК України - зменшити загальний розмір штрафних санкцій . 
Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні 08.07.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані представниками сторін заяви по суті справи і з процесуальних питань, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє частково з таких підстав.
13.10.2025 за результатами процедури закупівлі №UA-2025-08-29-008601-a, №28927440 - запасні частини до електровозів ВЛ (Вкладиші моторно-осьового підвішування) ДК 021:2015 (34630000-2 Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху), між позивачем - Акціонерним товариством «Українська залізниця», як покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Елтра Україна», як постачальником, укладено договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ (далі – Договір; а.с.12-19), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток 1) та Технічних та якісних характеристик товару, документів з якості та оцінки відповідності товару (Додаток 2), що є невід`ємними частинами цього Договору, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей товар на умовах цього Договору.
У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про наступне:
п.1.2. - найменування товару: Запасні частини до електровозів ВЛ (Вкладиші моторно-осьового підвішування) ДК 021:2015 (34630000-2 Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху)(Лот 1 - Частини локомотивів чи рухомого складу);
п.1.3. - кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник ТОВАРУ визначаються у Специфікації № 1 (Додаток 1) до цього Договору;
п.2.1. - постачальник повинен поставити покупцеві товар, якість якого відповідає нормативно-технічним документам та характеристикам, зазначеним у Специфікації № 1 (Додаток 1) та Технічних та якісних характеристиках товару, документах з якості та оцінки відповідності товару (Додаток 2) до цього Договору;
п.4.2. - поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці. Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки товару: м. Сміла (Черкаська обл.) (адреса вказується в рознарядці покупця). Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару;
п.4.3. - зі сторони покупця рознарядка підписується з урахуванням вимог Статуту покупця щонайменше двома уповноваженими особами покупця з числа таких:
- директор (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;
- перший заступник директора (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;
- головний інженер (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;
- заступник директора (особа, що виконує його обов`язки) регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця»;
- начальник, заступники начальника служби організації та проведення закупівель регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та керівники виробничих підрозділів служби організації та проведення закупівель регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця».
Покупець не несе відповідальності та обов`язку оплати за поставлений товар за рознарядкою, що підписана іншими особами, ніж тими, посади яких визначені у цьому пункті Договору;
п.4.5. - сторони домовились, що рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів:
- на поштову адресу постачальника, зазначену в цьому Договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);
- вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис;
- шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому Договорі) скан-копії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця;
п.4.6. - датою поставки товару вважається дата підписання сторонами Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної;
п.6.1. - покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації № 1 (Додаток 1) до цього Договору. Ціна товару включає вартість товару, тари (упаковки), а також інші витрати постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору;
п.6.3. - ціна Договору становить 364308 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% 72861 грн 60 коп, усього з ПДВ 437169 грн. 69 коп. Ціна Договору включає в себе обов`язкові платежі, у тому числі на користь третіх осіб, пов`язані з виконанням цього Договору. Будь-яка додаткова вартість окремих витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору, не сплачується покупцем окремо та вважається врахованою у ціні цього Договору;
п.7.1. - оплата за товар здійснюється у безготівковій формі, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника;
п.7.2. - оплата за кожну партію поставленого товару за цим Договором проводиться покупцем на 30 (тридцятий) календарний день з дати підписання Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної за умови реєстрації податкової накладної не пізніше ніж за 3 (три) календарні дні до дати оплати, визначеної цим пунктом, та оформленої згідно з вимогами законодавства України, та відповідно до рахунку-фактури на поставлену партію товару;
п.8.2.3. – покупець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це останнього за 5 робочих днів до дати розірвання договору; 
п.8.3.1. – постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, що встановлені цим Договором;
п.9.1. - за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором винна сторона несе відповідальність згідно з цим Договором і законодавством України;
п.9.3.1. - постачальник за цим Договором несе таку відповідальність: при порушенні строків поставки постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2 цього Договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого в строк товару, яка нараховується за кожен день прострочення до дати виконання постачальником зобов`язання щодо поставки товару або до останнього дня строку дії цього Договору (якщо постачальник не виконав і не підтвердив намір виконати своє зобов`язання щодо поставки, яке виникло під час дії цього Договору). При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити товар, якщо про інше його не попередив письмово покупець;
п.9.5. - у разі неправильного оформлення товаросупровідних документів, розбіжностей між ними та умовами цього Договору, що призвело до нарахування штрафів та/або пені (штрафних санкцій), та/або непередбачуваних витрат при митному оформленні товару, постачальник відшкодовує такі штрафні санкції та/або витрати покупцю у повному обсязі;
п.9.6. - сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань;
п.12.2. - у випадку прийняття покупцем рішення про застосування до постачальника оперативно-господарських санкцій, покупець має письмово повідомити про це постачальника;
п.12.4. - у разі прийняття покупцем рішення про застосування оперативно - господарської санкції він протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня прийняття такого рішення письмово повідомляє про застосування оперативно-господарської санкції постачальника на адресу його місцезнаходження, зазначену в Договорі, та надсилає копії листа на електронну адресу постачальника;
п.17.1. - строк дії цього Договору встановлюється з дати його підписання сторонами до 31.12.2025;
п.17.2. - закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим Договором зобов`язань щодо поставки та оплати товару, а також гарантійних зобов`язань на товар, на умовах, визначених цим Договором;
п.19.1. – невід`ємною частиною договору є:
п.19.1.1. – додаток 1 - специфікація №1(а.с.19 на звороті), щодо поставки товару – підшипник моторно-осьовий (ремонтний) в кількості 21 шт за ціною за одиницю – 20817 грн. 60 коп. з ПДВ, на загальну суму- 364308 грн без ПДВ, крім того ПДВ 20% - 72861 грн 60 коп., всього з ПДВ – 437169 грн 60 коп. Специфікація підписана представниками обох сторін, їх підписи посвідчені їхніми печатками;
п.19.1.2. – додаток 2 - технічні та якісні характеристики товару, документи з якості та оцінки відповідності товару (а.с. 20).
Договір підписаний представниками обох сторін, їх підписи посвідчені їхніми печатками.
23.10.2025 позивач звернувся до відповідача засобами електронної пошти з листом-заявкою вих.№НХ04/1916н (а.с.7,22) на поставку товару за договором про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ від 13.10.2025, в якому зазначалися: код товару за класифікатором ТМР – 1015442; найменування – «підшипник моторно-осьовий (ремонтний)»; номер креслення, ДСТу(ТУ) – 8ТХ.263.178-179; кількість – 21 шт; ціна без ПДВ за шт – 17348 грн; ціна з ПДВ – 20817 грн 60 коп; всього на суму 364308 грн, ПДВ 20% - 72861грн. У листі-заявці вказано обов`язок начальника виробничого підрозділу служби організації та провезення закупівель Шевченківського територіального відділу регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прийняти продукцію встановленим порядком; напрямок фінансування - операційна діяльність. Лист-заявку підписано електронними підписами (КЕП) уповноважених осіб - начальником служби Ігорем Талановим і заступником начальника служби Олегом Вітушкіним. Після підписів уповноважених осіб у листі містяться реквізити заявки - № 3992 від 10.10.2025 № ЦХ-17/7572н від 23.10.2025.
Відповідач отримав лист-заявку вих.№НХ04/1916н від 23.10.2025, однак, вказаний у заявці товар не поставив за вказаними у листі місцем поставки.
У зв`язку з непоставкою відповідачем замовленого позивачем 23.10.2025 товару, 01.12.2025 позивач звернувся до останнього засобами електронного зв`язку з претензією за вих.№ НХ-04/2404н (а.с.8-9), в якій пропонував в добровільному порядку сплатити штраф за порушення умов п.4.2 Договору, передбачений п. 9.3.1. Договору в сумі 54646 грн 20 коп на вказані реквізити та поставити товар відповідно до письмової рознарядки №НХ04/1916н від 23.10.2025. 
Відповідач претензію позивача залишив без відповіді та виконання, тому 23.12.2025 позивач надіслав відповідачу повідомлення № НХ— 04/2886н про розірвання договору про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ від 13.10.2025 на підставі його п. 8.2.3. - з 30.12.2025 (а.с.139).
Також 23.12.2025 позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення на підставі п. 9.3.1. договору закупівлі матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ від 13.10.2025 штрафу та пені нарахованих за період з 23.11.2025 по 23.12.2025, в подальшому поданням заяви про збільшення позовних вимог в частині пені за період з 23.11.2025 по 06.01.2026.
Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору закупівлі матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ від 13.10.2025, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із суті прав та зобов`язань сторін за цим договором.
Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір – розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України. 
Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:
зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);
сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);
одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);
зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);
якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);
зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);
зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);
порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);
у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611);
боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612);
особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ст. 617).
Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:
договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);
відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);
договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);
ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч. 1-3 ст. 632);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638);
зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651);
у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч. 1 ст. 652);
у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653);
зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654).
Главою 54 врегульовано загальні положення купівлі-продажу, поставки, зокрема:
за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 655);
покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692);
за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч.1, 2 ст. 712 ЦК).
З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що 13.10.2025 за результатами процедури закупівлі №UA-2025-08-29-008601-a, №28927440 - запасні частини - запасні частини до електровозів ВЛ (Вкладиші моторно-осьового підвішування) ДК 021:2015 (34630000-2 Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху), між позивачем - Акціонерним товариством «Українська залізниця», як покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Елтра Україна», як постачальником, укладено договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ. Сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов вказаного договору, включаючи предмет, ціну, умови поставки, відповідальність сторін тощо.
Пунктами 4.2.,4.3.,4.5. Договору сторони погодили, що поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці. Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати надання письмової рознарядки покупцем. Місце поставки товару: м. Сміла (Черкаська обл.) (адреса вказується в рознарядці покупця). Право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару. Рознарядка покупця на товар направляється ним постачальнику в один з таких способів:на поштову адресу постачальника, зазначену в цьому Договорі (листом з оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);вручається уповноваженому представнику постачальника під розпис;шляхом відправлення на електронну адресу постачальника (зазначену в цьому Договорі) скан-копії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення покупцем на електронну адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення покупця.
Таким чином, сторони у Договорі передбачили чіткий алгоритм дій, необхідний для здійснення поставки товару, в погоджені строки та місце поставки.
Позивач, посилаючись на пункти 4.2.- 4.3., 4.5 Договору вказав, що саме лист-заявка вих.№НХ04/1916н від 23.10.2025 на поставку товару підшипник моторно-осьовий (ремонтний) у кількості 21 шт на загальну суму 364308 грн, ПДВ 20% - 72861грн і є його письмовою рознарядкою на поставку Шевченківському територіальному відділу регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», яку відповідач отримав засобами електронного зв`язку на вказану електронну адресу, однак, безпідставно не вчинив дій з поставки товару у строк до 22.11.2025 включно з підстав неналежності отриманого 23.10.2025 листа-заявка умовам погодженого сторонами у Договорі письмової рознарядки, оскільки та не містить даних про місце поставки партії товару адреси поставки / складу позивача.
Разом з тим, лист-заявка вих.№НХ04/1916н від 23.10.2025 містить всю необхідну інформацію про підрозділ позивача, на який необхідно поставити товар, вказівку начальнику виробничого підрозділу служби організації та проведення закупівель Шевченківського територіального відділу регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» прийняти продукцію встановленим порядком. Таким чином, в листі-заявці вказаний структурний підрозділ позивача, на адресу якого треба поставити товар, відповідно до п. 4.2 договору із чітким посиланням на номер договору, що відповідає його предмету та умовам специфікації від 23.10.2025 до нього. 
Надсилання будь-яких інших документів, які за змістом є подібними до документа, відправлення якого передбачено п. 4.2 укладеного між сторонами договору, умовами укладеного між сторонами договору не передбачено, а договір не встановлює суворих вимог щодо його складання та назви. 
Суд приймає до уваги твердження позивача, що між сторонами були укладені інші договори, зокрема, договір №ОД/НХ-25-365-НЮ на поставку матеріально-технічних ресурсів, що є предметом розгляду по цій справі, направлена на адресу відповідача рознарядка була ідентичною до рознарядки за №НХ-1718н від 02.10.2025, та товар по договору був поставлений, що підтверджується рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.03.2026 у справі № 925/68/26, а також враховано обставини виконання сторонами договору № ОД/НХ-25-596-НЮ від 27.08.2025 в межах справи №925/1591/25.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) розтлумачено застосування доктриниcontra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), що ґрунтується ще на римській максиміconcedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини лежить принцип добросовісності користування цивільними правами. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка особи, що не відповідає її попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Отже, укладаючи договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ОД/НХ-25-680-НЮ від 13.10.2025 сторони погодили його п.п. 4.2.- 4.3., 4.5. та обов`язок їх свідомого виконання, відповідач отримавши лист-заявку вих.№НХ04/1916н від 23.10.2025 з чітким зазначення назви договору, предмету, поставки, її ціни, місця поставки безпідставно не здійснив поставку товару, хоча здійснював поставку товару за ідентичними рознарядками за іншими договорами. Означене свідчить про суперечливість поведінки відповідача у правовідносинах з позивачем, та його недобросовісність під час вирішення питання щодо поставки товару - неналежною формою отриманої рознарядки, необізнаністю з адресою поставки.
Отже, з урахуванням положень п. 4.2. договору, строк поставки товару за вказаною заявкою сплив 23.11.2025. 
Пунктом 9.3.1. Договору сторони обумовили, що постачальник несе таку відповідальність: при порушенні строків поставки постачальник оплачує покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2 цього Договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого в строк товару, яка нараховується за кожен день прострочення до дати виконання постачальником зобов`язання щодо поставки товару або до останнього дня строку дії цього Договору (якщо постачальник не виконав і не підтвердив намір виконати своє зобов`язання щодо поставки, яке виникло під час дії цього Договору). При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити товар, якщо про інше його не попередив письмово покупець.
Нормами ч. 1 ст. 546, ч.ч. 1, 2 ст. 547 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За приписами ст. 551 ч. 2 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Факт непоставки товару відповідачем підтверджено наявними у справу доказами, тому вимога позивача про стягнення 15 % штрафу у розмірі 65575 грн 44 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Розрахунки позивача, покладені в основу вимог про стягнення пені відповідають приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, умовам відповідальності сторін за порушення своїх зобов`язань, передбачених п. 9.3.1.. Договору, спірна сума пені нарахована відповідно до умов Договору, на фактичну суму непоставленого товару, її суд вважає правильною за період 23.11.2025-30.12.2025( дата розірвання Договору за ініціативою позивача передбачена його п.8.2.3.), що становить 16612 грн. 44 коп. В решті вимог про стягнення пені у сумі 3060 грн 19 коп. нарахованої за період 31.12.2025-06.01.2026слід відмовити у зв`язку з припиненням дії Договору.
У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651-654 Цивільного кодексу України (далі у тексті — ЦК України)). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в таких випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (постанови Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі № 727/898/19, від 14 грудня 2021 року у справі № 757/71432/17-ц).
Тобто, після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598, 651 ЦК України є підставою для їх припинення
Відтак, сплата передбаченої Договором та встановленої статтями 549, 551 ЦК України пені поширюється лише на період дії такого договору та після припинення такого договору пеня не нараховується.
Відповідно до частин 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів в Україні», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо клопотання відповідача про зменшення заявлених до стягнення штрафних санкцій суд зазначає наступне. 
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
У вирішенні питання щодо правильності застосування судами положень ст. 551 ЦК України, суд звертається до висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 та наголошує на тому, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер.
Застосоване у статті 551 ЦК України словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення. Водночас вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи (аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/2259/18, від 24.02.2020 у справі №917/686/19, від 26.02.2020 у справі №922/1608/19, від 15.04.2020 у справі №922/1607/19, від 04.10.2021 у справі №922/3436/20, від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21).
Вирішення питання щодо зменшення розміру неустойки є виключною дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження та оцінки доказів за правилами ГПК України.
Певна сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. У будь-якому випадку, визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень судів першої та апеляційної інстанції.
Приймаючи до уваги наведені вище обставини, суд зазначає, що відповідач свідомих дій для виконання умов Договору з поставки товару у погоджені сторонами строки не здійснив, заперечував його обов`язок в судових засіданнях та за наявності судових рішень, що набрали законної сили в інших провадженнях, з ідентичних підстав дій на виконання свого обов`язку у даному спорі не вчинив тому підстав для задоволення клопотання відповідача не вбачає. 
Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема самостійного формування підприємцем програми діяльності, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.
Суб`єкти господарювання укладають договори на різних, погоджених між ними умовах. Суб`єкти господарської діяльності здійснюють господарську діяльність на власний ризик, самостійно обирають способи поведінки з контрагентами, способи проведення та оформлення господарських операцій тощо.Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).
Враховуючи положення ч.1ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВРКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим доказаним і задовольняє його частково з наведених вище підстав. 
На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2335 грн. 44 коп.

Керуючись ст.ст. 129, ст.ст. 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтра Україна» ідентифікаційний код юридичної особи42543695, місцезнаходження: 20705, Черкаська область, Черкаський район, міста Сміла, вул. Коробейника, буд. 1 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» ідентифікаційний код юридичної особи 40075815, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5 – 65575грн. 44 коп. штрафу, 16612 грн 44 коп. пені, 2335 грн. 44 коп. судових витрат.
У задоволенні решти позову в частині вимог про стягнення 3060 грн 19 коп пені відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 21.07.2026.

Суддя Грачов В.М.