УХВАЛА
16 липня 2026року 
м. Київ
справа № 177/2828/25
провадження № 61-9112ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 
від 02 березня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 29 травня 2026 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 51 200,00 грн.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» суму заборгованості за кредитним договором № 4884750 від 12 серпня 2024 року в розмірі 35 840,00 грн, судовий збір у сумі 1 696,00 грн та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 10 000,00 грн . В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» задоволено частково.
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року в частині загального розміру заборгованості за кредитним договором № 4884750 від 12 серпня 2024 року, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», змінено, збільшено цей розмірі з 35 840,00 грн до 46 080,00 грн. 
Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року в частині загального розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», змінено, збільшено цей розмірі з 1 696,00 грн до 2 180,00 грн. 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 270,24 грн та судові витрати у справі, понесені на оплату витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, у розмірі 5 000,00 грн. 
02 липня 2026 року  ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою (надійшла до суду 07 липня 2026 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить змінити рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2026 року, вказавши, що стягненню підлягає тільки тіло кредиту у сумі 8 000 грн, а у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.
ОСОБА_1 порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію повного тексу оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції він отримав лише 02 липня 2026 року, на підтвердження чого надав суду копію оскаржуваних судових рішень з відміткою про їх посвідчення працівником суду 02 липня 2026 року. 
Врахувавши наведені обставини, взявши до уваги, що судом апеляційної інстанції справа розглянута у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, копію повного тексту постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2026 року вручено заявнику лише 02 липня 2026 року, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 та поновлення строку на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після розгляду справи судом першої інстанції, а потім перегляду судом апеляційної інстанції.
У Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року наголошено на необхідності вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають, передусім, подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. При розгляді можливих заходів щодо судів третьої інстанції державам слід мати на увазі, що справи вже пройшли слухання у двох інших судах.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати забезпеченню єдності судової практики й розвитку права.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд як суд касаційної інстанції з перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у здійсненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів.
Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що до переліку малозначних справа відносяться справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову у цій справі складає 51 200,00 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30 х 3 328 грн = 99 840грн). Таким чином ця справа відноситься до категорії малозначних.
В ухвалі Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі наголошено, що відповідно до положень частини шостої статті 19 ЦПК України спір є малозначним. Заперечень щодо цього касаційна скарга не містить.
Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для заявника, однак не наводить жодного обґрунтування на підтвердження таких обставин. 
Верховний Суд, взявши до уваги ціну й предмет позову, складність справи, встановлені судом апеляційної інстанції обставини (неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, перехід до позивача права вимоги за цим кредитним договором) і надану обґрунтовану оцінку наявним у матеріалах справи доказам, зокрема і в частині понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.
Незгода заявника з встановленими оскарженими судовими рішеннями обставинами не свідчить профундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Винятковості цієї справи для заявника не доведено.
Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами двох попередніх інстанцій. 
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягали б касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, не довів наявності винятків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною другою статті 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року та постанови Дніпровського апеляційного суду 
від 29 травня 2026 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 березня 2026 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2026 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович