Справа №345/2584/26 
Провадження № 2/345/2151/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2026 року           м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

30.04.2026 представник ТОВ «УКР Кредит Фінанс» Соломко А.Г. звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 865,00 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 662, 40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, 24 червня 2025 року між сторонами був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №1567-8922 у формі електронного документа, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором «А6419», за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 13 000 грн. на строк 365 днів та кінцевою датою повернення кредиту 23 червня 2026 року, базовий період 21 днів, зі сплатою комісії за видачу кредиту 15 % від суми кредиту, зі зниженою процентною ставкою 1 % в день, стандартною процентною ставкою 1,00 % в день за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, та 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору або фактичного погашення всієї суми кредиту. Також між сторонами були укладені додаткові угоди до даного кредитного договору про надання додаткових коштів, зокрема від 25 серпня 2025 року на суму 2 000 грн., від 02 вересня 2025 року на суму 8 000 грн., від 08 вересня 2025 року на суму 2 000 грн., від 08 травня 2025 року на суму 2 700 грн.
На виконання умов укладеного між сторонами кредитного договору відповідач ОСОБА_1 здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості. Однак, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів у нього утворилась заборгованість, яка станом на 02 березня 2026 року становить 59 865,00 грн., з яких: 15 500 грн. - заборгованість за кредитом, 27 790,00 грн. заборгованість за нарахованими процентам, 2 325,00 грн. заборгованість по комісії, 14 250,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 865,00 грн., з яких: 15 500 грн. - заборгованість за кредитом, 27 790,00 грн. заборгованість за нарахованими процентам, 2 325,00 грн. заборгованість по комісії, 14 250,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, а також 2 662,40 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
На адресу суду через електронний суд 18.05.2026 року від представника відповідача адвоката Бандури В.О. надійшов відзив на позовну заяву у відповідності до якого просить відмовити у задоволенні позову. Своє заперечення обґрунтовує тим, що на підставі ст. 625 ЦК України за кредитним договором нараховані позивачем за період з 15.09.2025 року по 02.03.2026 року у розмірі 14 250 грн., за невиконання грошового зобов`язання, тобто є відповідальністю за порушення умов кредитного договору, однак відповідач звільняється від обов`язку їх сплати на користь позивача на підставі п.18 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України. Також зазначає про відсутність доказів отримання кредитних коштів відповідачем, оскільки у матеріалах даної справи відсутні будь-які банківські виписки, платіжні доручення чи квитанції, які б достовірно підтверджували факт перерахування позивачем кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Надані позивачем довідки платіжного оператора ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», не є первинним документом у розумінні вимог Національного банку України та не може підтверджувати реальний рух коштів. Таким чином, відсутність банківських документів (виписок, квитанцій), що засвідчують факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, свідчить про ненадання належних і допустимих доказів існування заборгованості відповідача перед позивачем. Окрім цього, вбачається недоведеність факту укладення кредитних договорів між сторонами, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно телекомунікаційній системі кредитора, відсутні докази отримання саме відповідачем коштів згідно з кредитними договорами. Вважають, що підготовка позову, який по суті є шаблонним не потребує багато часу, дана справа є типовою за своєю складністю, ціна за надані адвокатські послуги є надмірною та не відповідає обсягу та складності виконаних робіт. Враховуючи стандартний характер цієї справи, вартість правничої допомоги повинна бути пропорційною до рівня складності та часу, необхідного для її вирішення. В той же час, жодного документу про сплату Позивач не надає. Рахунок фактура (інвойс) — це комерційний документ, який продавець виставляє покупцю. Він містить перелік товарів або послуг, їхню вартість та загальну суму до сплати. Цей документ слугує офіційною вимогою про оплату і містить реквізити для здійснення банківського переказу, проте не є доказом оплати послуг. 
Представник позивача своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Судом установлено, що 24 червня 2025 року між сторонами був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 1567-8922 у формі електронного документа, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором «А6419».
За умовами вказаного кредитного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 13 000 грн. на строк 365 днів та кінцевою датою повернення кредиту 23 червня 2026 року, базовий період 21 днів, зі сплатою комісії за видачу кредиту 15 % від суми кредиту, зі зниженою процентною ставкою 1 % в день, стандартною процентною ставкою 1,00 % в день за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, та 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору або фактичного погашення всієї суми кредиту.
Також в подальшому між сторонами були укладені додаткові угоди до Договору про відкриття кредитної лінії № 1567-8922 від 24 червня 2025 року у формі електронного документа, шляхом їх підписання одноразовим ідентифікатором.
Зокрема, 25серпня 2025 року між сторонами було укладено Додаткову угоду на суму 2 000 грн. зі сплатою процентів та комісії, визначених у п.п. 2.6, 2.8 Додаткової угоди, підписану відповідачем одноразовим ідентифікатором «А0066». Також сторони продовжили строк кредитування на 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди, у зв`язку з чим строк кредитування за договором становив 427 днів.
02 вересня 2025 року між сторонами було укладено Додаткову угоду на суму 8000,00 грн. зі сплатою процентів та комісії, визначених у п.п. 2.6, 2.8 Додаткової угоди, підписану відповідачем одноразовим ідентифікатором «А6438». Також сторони продовжили строк кредитування на 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди, у зв`язку з чим строк кредитування за договором становив 435 днів.
08 вересня 2025 року сторони уклали Додаткову угоду на суму 2 000 грн. зі сплатою процентів та комісії, визначених у п.п. 2.6, 2.8 Додаткової угоди, підписану відповідачем одноразовим ідентифікатором «А1321». Також сторони продовжили строк кредитування на 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди, у зв`язку з чим строк кредитування за договором становив 441 днів.
09 вересня 2025 року сторони уклали Додаткову угоду на суму 2 000 грн. зі сплатою процентів та комісії, визначених у п.п. 2.6, 2.8 Додаткової угоди підписану відповідачем одноразовим ідентифікатором «А5760». Також сторони продовжили строк кредитування на 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди, у зв`язку з чим строк кредитування за договором становив 442 днів.
13 вересня 2025 року сторони уклали Додаткову угоду на суму 1 500 грн. зі сплатою процентів та комісії, визначених у п.п. 2.6, 2.8 Додаткової угоди підписану відповідачем одноразовим ідентифікатором «А3165». Також сторони продовжили строк кредитування на 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди, у зв`язку з чим строк кредитування за договором становив 446 днів.
Виконання позивачем обов`язку щодо надання грошових коштів відповідачу ОСОБА_1 24 червня 2025 року у розмірі 13 000 грн., 25 серпня 2025 року у розмірі 2 000 грн., 02 вересня 2025 року у розмірі 8 000 грн., 08 вересня 2025 року у розмірі 2 000 грн., 09 вересня 2025 року у розмірі 2 000 грн. та 13 вересня 2025 року у розмірі 1500 грн. позивач підтвердив довідкою про перерахування суми кредиту № 1567-8922 від 24 червня 2025 року та довідками ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 197867-1663244453-17032026, 192899-162904406-17032026, 197578-1667877035-17032026, 192900-1671241403-17032026, 197579-1671863172-17032026, 191570-1674153175-17022026 від 17 березня 2026 року про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів EasyPay. Видача коштів здійснювалася за допомогою системи EasyPay на платіжну карту НОМЕР_1 . При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що в кредитному договорі у розділі «Реквізити сторін» зазначено аналогічний номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 : картку з номером НОМЕР_1 .
Доказів того, що на картку НОМЕР_1 не були перераховані суми у розмірі 13 000 грн., 2 000 грн., 8 000 грн., 2 000 грн., 2 000 грн. та 1 500 грн. відповідачем ОСОБА_1 не надано.
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором № 1567-8922 від 24 червня 2025 року у ОСОБА_1 станом на 02 березня 2026 року наявна заборгованість у розмірі 59 865,00 грн., з яких: 15 500 грн. заборгованість за кредитом, 27 790,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 2325,00 грн. заборгованість по комісії, 14 250,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України.
Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У даній справі, матеріалами справи підтверджено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1567-8922 від 24 червня 2025 року та додаткові угоди до нього від 25 серпня, 02, 08, 09 та 13 вересня 2025 року із зазначенням у них усіх реквізитів відповідача, в тому числі паспортних даних, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, місця проживання, електронної пошти, рахунку позичальника, а також інформація щодо умов кредитування, містять електронний підпис із відповідними одноразовими ідентифікаторами, які відповідно до вимог ч. 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» були власноручно введені відповідачем ОСОБА_1 для електронного підпису.
З огляду на вищенаведені норми права та надані позивачем докази, суд вважає, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено факт укладення 24 червня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 кредитного договору № 1567-8922 та додаткових угод до нього, а доказів протилежного матеріали справи не містять та спростовують заперечення представника відповідача, а отже, умови кредитного договору підлягають застосуванню під час вирішення цієї справи і право вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до позичальника за кредитним договором про повернення суми боргу, яке виникло у нього на підставі чинного правочину, презюмується.
Що ж стосується самих заперечень представника відповідача про недоведеність позивачем факту отримання відповідачем кредитних коштів, суд зауважує наступне.
Умовами укладеного між сторонами договору, зокрема п. 4.6. передбачено спосіб перерахування позичальнику коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на його банківський рахунок зазначений відповідачем у кредитному договорі.
На підтвердження указаних обставин ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало довідку про перерахування суми кредиту № 1567-8922 від 24 червня 2025 року, якою підтверджується ідентифікація платежів № 1629094406 на суму 13 000 грн. від 24 червня 2025 року, № 1663244453 на суму 2 000 грн. від 25 серпня 2025 року, № 1667877035 на суму 8 000 грн. від 02 вересня 2025 року, № 1671241403 на суму 2 000 грн. від 08 вересня 2025 року, № 1671863172 на суму 2 000 грн. від 09 веесня 2025 року та № 1674153175 на суму 1 500 грн. від 13 вересня 2025 року. Вказані кошти, у загальному розмірі 28 500 грн. були перераховані на банківську картку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , яка згідно з спірним договором належить відповідачу та про яку він зазначив у ньому, як номер особистого електронного платіжного засобу у розділі 13 договору.
Також суд звертає увагу на ту обставину, що перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором здійснювалось ТОВ «ФК «Контрактовий дім», а не безпосередньо ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на підставі укладеного між ними 10 червня 2020 року Договору № 02.06.2020.
Окрім цього, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття, обслуговування рахунку, та, відповідно, не може надати первинні банківські документи.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що долучені позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості, листи ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 197867-1663244453-17032026, 192899-162904406-17032026, 197578-1667877035-17032026, 192900-1671241403-17032026, 197579-1671863172-17032026, 191570-1674153175-17022026 від 17 березня 2026 року про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів Easy Pay на підставі договору № 02.06.2020 від 10 червня 2020 року, довідка про перерахування суми кредиту № 1567-8922 від 24 червня 2025 року є належними та допустимими доказами перерахування відповідачу кредитних коштів та виникнення у відповідача ОСОБА_1 заборгованості.
Більш того, як вбачається із долученого позивачем розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором ОСОБА_1 здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі 15 340,00 грн., тобто вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття ним укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.
Близькі за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц, згідно яких часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.
Таким чином позивачем належним чином доведено, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у загальному розмірі 28 500 грн., користувався ними, частково здійснював повернення кредитних коштів, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за тілом кредиту у заявленому в позовній заяві розмірі 15 500 грн.
Відтак, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка отримала кредитні кошти та у подальшому порушила обов`язок з їх повернення.
Також суд вважає, що задоволенню підлягає вимога про стягнення відсотків за правомірне користування кредитними коштами у розмірі 27 790,00 грн.
Розмір процентів за користування кредитними коштами був визначений сторонами договору за їх взаємною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України, при цьому волевиявлення сторін на укладення та підписання договору було усвідомленим і добровільним. Відповідач, укладаючи кредитний договір, мав можливість самостійно обрати фінансову установу для отримання кредиту, оцінити запропоновані умови кредитування та зважити на можливість їх виконання з огляду на своє фінансове становище. Крім того, згідно з умовами договору, він мав право відмовитися від договору протягом 14 днів з дня його укладення без пояснення причин, у тому числі після отримання грошових коштів (п. 6.9. договору), однак таким правом не скористався.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)).
За умовами п.4.10. кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступними ставками: стандартна процентна ставка становить 1% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або Зниженою та/або пільговою процентною ставкою, та 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору або фактичного погашення всієї суми кредиту. 
Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 нараховувались відсотки за користування кредитом 1,00 % в день за період з 24 червня по 26 червня 2025 року, та за ставкою 1% в день у період з 25 серпня по 01 березня 2026 року, тобто в межах строку дії кредитного договору та додаткових угод до нього.
Також суд зауважує, що розмір процентів за користування кредитними коштами у сумі 27 790,00 грн. нараховано згідно із умовами договору та підтверджено належними доказами. Обумовлений у договорі розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, передбачений статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування». Обґрунтованих доводів щодо спростування суми заборгованості за нарахованими відсотками сторона відповідача не навела, а також не надала будь-якого власного контррозрахунку.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості за відсотками у розмірі 27 790,00 грн., заявлену у позовній заяві та така підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс».
Суд також вважає обґрунтованою заявлену позивачем вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача комісії за видачу кредиту у визначеному ним розмірі 2 325,00 грн., оскільки ця комісія є разовою платою саме за видачу кредиту, її сплата обумовлена п. 4.11. Договору, з яким відповідач погодився підписавши договір про відкриття кредитної лінії та додаткові угоди до нього. Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» не містить заборони на стягнення такої комісії як частини загальних витрат за кредитом (п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 12), включаючи комісії за надання, обслуговування та повернення кредиту.
Також слід зазначити, що плата за ініціювання кредиту врегульована постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 255, а саме як комісія за ініціювання кредиту, що отримані (сплачені) банком і пов`язані зі створенням або придбанням фінансового інструменту, що обліковується в торговому портфелі з визнанням переоцінки через прибутки/збитки, включають: комісії за оцінку фінансового стану позичальника; комісії за оцінку гарантії, застав; комісії за обговорення умов інструменту; комісії за підготовку, оброблення документів та завершення операції тощо.
Що ж стосується вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з відповідача на користь позивача 14 250,00 грн. відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України, суд зауважує таке.
15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу.
З огляду на вищезазначене, вимога ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з ОСОБА_1 14 250,00 грн. відсотків річних на підставі ст. 625 ЦК України не підлягає до задоволення.
Отже, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1567-8922 від 24 червня 2025 року та додаткових угод до нього у розмірі 45 615,00 грн., з яких: 15 500 грн. заборгованість за кредитом, 27 790,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 2 325,00 грн. заборгованість по комісії.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне:
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 28303 від 17.04.2026 (а.с. 11).
Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 45 615,00 грн, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 2028,65 грн (2662,40 грн*45615,00/59865,00).
Ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Водночас суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціни позову; незначного обсягу юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, реального часу, необхідного для виконання таких послуг, суд приходить до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. є явно неспівмірними, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності.
А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 626, 628, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 137, 141, 263-265, 395 ЦПК України, 

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, ЄДРПОУ 38548598) заборгованість за кредитним договором № 1567-8922 від 24.06.2025 у сумі 45 615,00 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 2028, 65 грн. та 3 000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: