ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2026 р. Справа№ 910/9979/24 (910/10034/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Пантелієнка В.О.
суддів: Отрюха Б.В. 
Станіка С.Р. 

секретар судового засідання Дюкарєва І.М.

за участю представників згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Траєкторія"
на рішення господарського суду м.Києва від 16.04.2026р.
(повний текст складено 27.04.2026р.)
у справі №910/9979/24(910/10034/25) (суддя Стасюк С.В.) 
за позовом ТОВ "Траєкторія"
до 1. ОСОБА_1 
2. ОСОБА_2 
3. ОСОБА_3 
4. ОСОБА_4 
5. ОСОБА_5 
6. ОСОБА_6 
7. ОСОБА_7 
8. ОСОБА_8 
9. ОСОБА_9 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Геральдія"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Філатов В`ячеслав Вікторович
про витребування майна з незаконного володіння 
в межах справи №910/9979/24
за заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк (далі - АТ КБ) "ПриватБанк"
до ТОВ "Траєкторія"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 16.04.2026р. у справі №910/9979/24(910/10034/25) у задоволенні позову ТОВ "Траєкторія" до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 , 4. ОСОБА_4 , 5. ОСОБА_5 , 6. ОСОБА_6 , 7. ОСОБА_7 , 8. ОСОБА_8 , 9. ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: ТОВ "Геральдія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Філатов В`ячеслав Вікторович про витребування майна з незаконного володіння - відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду м.Києва від 18.08.2025р. у справі №910/9979/24(910/10034/25); витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.
Не погоджуючись із винесеним рішенням, 06.05.2026р. ТОВ "Траєкторія" подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 16.04.2026р. у справі №910/9979/24(910/10034/25), в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
У відзивах на апеляційну скаргу ОСОБА_9 та ОСОБА_1 просять відмовити ТОВ "Траєкторія" у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 16.04.2026р. у справі №910/9979/24(910/10034/25) залишити без змін.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Траєкторія" на рішення господарського суду м.Києва від 16.04.2026р. у справі №910/9979/24(910/10034/25) та призначено її до розгляду на 08.06.2026р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2026р. апеляційну скаргу ТОВ "Траєкторія" на рішення господарського суду м.Києва від 16.04.2026р. у справі №910/9979/24(910/10034/25) прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2026р. у судовому засіданні у справі №910/9979/24(910/10034/25) оголошено перерву до 06.07.2026р. згідно ст.216 ГПК України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників провадження у даній справі, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.13 ГПК України).
У провадженні господарського суду м.Києва на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою суду від 07.11.2024р. перебуває справа №910/9979/24 про банкрутство ТОВ "Траєкторія".
11.08.2025р. засобами поштового зв`язку до господарського суду м.Києва звернулося ТОВ "Траєкторія" з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про витребування майна з незаконного володіння, а саме, витребувати у:
1.1. відповідача-1 - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з незаконного володіння на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" (ідентифікаційний код: 32069278) нерухоме майно - земельні ділянки, кадастрові номери: 3222480401:01:082:0064, 3222480401:01:082:0071, 3222480401:01:082:0070, 3222480401:01:082:0079, 3222480401:01:082:0085, 3222480401:01:082:0114, 3222480401:01:082:0069, 3222480401:01:082:0068, 3222480401:01:082:0076, 3222480401:01:082:0075, 3222480401:01:082:0086, 3222480401:01:082:0089, 3222480401:01:082:0113, 3222480401:01:082:0111, 3222480401:01:082:0112, 3222480401:01:082:0051, 3222480401:01:082:0052, 3222480401:01:082:0053, 3222480401:01:082:0054, 3222480401:01:082:0055;
1.2. Відповідача-2 - ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) з незаконного володіння на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" (ідентифікаційний код: 32069278) нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 3222480401:01:082:0063;
1.3. Відповідача-3 - ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) з незаконного володіння на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" (ідентифікаційний код: 32069278) нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 3222480401:01:082:0062;
1.4. Відповідача-4 - ОСОБА_10 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) з незаконного володіння на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" (ідентифікаційний код: 32069278) нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 3222480401:01:082:0060;
1.5. Відповідача-5 - ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) з незаконного володіння на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" (ідентифікаційний код: 32069278) нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 3222480401:01:082:0058;
1.6. Відповідача-6 - ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) з незаконного володіння на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" (ідентифікаційний код: 32069278) нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 3222480401:01:082:0078;
1.7. Відповідача-7 - ОСОБА_7 (ідентифікаційний код НОМЕР_7 ) з незаконного володіння на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" (ідентифікаційний код: 32069278) нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 3222480401:01:082:0077;
1.8. Відповідача-8 - ОСОБА_8 (ідентифікаційний код НОМЕР_8 ) з незаконного володіння на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" (ідентифікаційний код: 32069278) нерухоме майно - земельну ділянку, кадастровий номер 3222480401:01:082:0074;
1.9. Відповідача-9 - ОСОБА_9 (ідентифікаційний код НОМЕР_9 ) з незаконного володіння на користь позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Траєкторія" (ідентифікаційний код: 32069278) нерухоме майно - земельні ділянки, кадастрові номери: 3222480401:01:082:0116, 3222480401:01:082:0115.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ТОВ "Траєкторія" є первинним власником земельної ділянки 3222480401:01:082:5060 (сільськогосподарського призначення), з якої наразі утворилося 29 нових земельних ділянок внаслідок поділу/об`єднань. Вибуття земельної ділянки із власності ТОВ "Траєкторія" мало відбуватися із дотримання норм законодавства України, але навпаки все відбулось всупереч чинного на 2017 рік законодавства. Відповідно, перереєстрація права власності на земельну ділянку 3222480401:01:082:5060 безпосередньо (прямо) стосується та зачіпає майнові інтереси позивача, адже саме позивач володів активом (земельної ділянкою), яка вибула із власності з порушенням процедури. Відповідна категорія земель не могла бути предметом правочину у 2017 році, що за своєю правовою природою є відчужувальним. Наступні реєстраційні дії (реєстрація переходу права власності, поділ ділянок) є похідними (без вчинення першої дії, яка була з порушеннями, неможливо було би вчинити наступні дії), і також зачіпають права та інтереси позивача. Тобто, первинне відчуження земельної ділянки 3222480401:01:082:5060 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) було заборонене, адже діяв мораторій. Акт приймання-передачі земельної ділянки, який був однією з підстав реєстраційної дії, є правочином з відчуження майна, яке перебуває під мораторієм, тому державний реєстратор повинна була відмовити у реєстраційній дії. Відповідно, наступні (подальші) реєстраційні дії також є неправомірними, у зв`язку з чим ТОВ "Траєкторія" звернулось до суду з даним позовом.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1687096 від 20.08.2025р. ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) за вказаним параметром особу не знайдено.
Ухвалою господарського суду м.Києва від 20.08.2025р. було зобов`язано Центр надання адміністративних послуг Борщагівської сільської ради протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали суду надати інформацію про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_1 ).
13.10.2025р. та 28.10.2025р. до господарського суду м.Києва надійшла відповідь Борщагівської сільської ради, в якій повідомлено, що ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 не значиться.
Ухвалою господарського суду м.Києва від 14.11.2025р. було прийнято позовну заяву ТОВ "Траєкторія" про витребування майна з незаконного володіння до розгляду в межах справи №910/9979/24 про банкрутство ТОВ "Траєкторія" та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; залучено ТОВ "Геральдія" до участі у справі №910/9979/24(910/10034/25) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1; залучено розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Філатова В`ячеслава Вікторовича до участі у справі №910/9979/24(910/10034/25) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.
02.12.2025р. до місцевого суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву, із доданої до нього заявою про застосування позовної давності до вимог позивача.
Ухвалою місцевого суду від 15.01.2026р. у справі №910/9979/24(910/10034/25) було витребувано у Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області інформацію та документи, що підтверджують укладення правочинів (назва, дата вчинення), предметом яких було відчуження земельної ділянки 3222480401:01:082:5060 та усіх нових земельних ділянок, які утворилися внаслідок поділу/об`єднання цієї земельної ділянки (починаючи з 2017 року), в тому числі, інформацію щодо усіх поділів/об`єднань земельної ділянки 3222480401:01:082:5060 (та новостворених з неї земельних ділянок) (із зазначенням дат, та переліку усіх новостворених ділянок на кожному із етапів таких поділів/об`єднань) в хронологічному порядку. Відкладено підготовче засідання.
13.03.2026р. до місцевого суду надійшла заява ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності.
Ухвалою місцевого суду від 26.03.2026 у справі №910/9979/24(910/10034/25) було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
У відзиві на позов відповідачі-1, 2, 5, 8, 9 зазначають, що станом на 09.10.2023р. були відсутні будь-які перешкоди для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, а у ОСОБА_1 на момент укладення правочину були відсутні підстави для сумнівів, що для відчуження зазначеної земельної ділянки могли бути будь-які перешкоди. Останній правомірно набув право власності на зазначену земельну ділянку та є добросовісним набувачем даного майна. Позовна заява не містить будь-яких доведених фактів, які вказували б на те, що продавець не мав права відчужувати дане майно, а набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення вказаного правочину. ОСОБА_1 мав повне та законне право здійснити дії направленні на розподіл належної йому на праві власності земельної ділянки та на подальше відчуження розподілених земельних ділянок іншим відповідачам. У свою чергу, інші відповідачі набули у власність витребовувані у них земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу лише в 2025 році. Будь-яких підстав, які б перешкоджали реалізації своїх майнових прав у відчужувача ОСОБА_1 не існувало. Відповідно, і будь-яких підстав, які б ставили під сумнів законність набуття права власності на земельні ділянки іншими відповідачами, в тому числі і відповідачами: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не існувало як на момент набуття ними такої власності, так і на теперішній час. Позивачем не надано доказів, що акт приймання-передачі земельної ділянки від 21.03.2017 року є недійсним та/або визнаний недійсним судом та взагалі не звертався до суду з вимогою про визнання недійсним даного правочину. Позивачем обрано спосіб захисту - витребування майна, для застосування якого немає жодних правових підстав, оскільки, спірне майно вибуло з власності позивача за його волею - на підставі акту приймання-передачі, який позивачем не оспорюється, тому відповідачі вважають, що відсутні підстави для задоволення позову.
Також, відповідачі просили застосувати строк позовної давності.
Переглянувши матеріали справи, заяву ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", оцінивши докази, апеляційний суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2017р. ТОВ "Геральдія" була підписана заява про вихід зі складу учасників, з вимогою повернення вкладу в натуральній формі, а саме: замінити грошову виплату переданням учаснику товариства у власність земельної ділянки 3222480401:01:082:5060.
16.03.2017р. було проведено загальні збори ТОВ "Траєкторія", і зафіксовано у протоколі погодження виходу ТОВ "Геральдія".
21.03.2017р. було укладено Акт приймання-передачі земельної ділянки.
Всі ці документи стали підставою для прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку 3222480401:01:082:5060 за ТОВ "Геральдія".
Відповідно до цього рішення була проведена реєстрація права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3222480401:01:082:5060 (цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) за ТОВ "Геральдія". 
09.10.2023р. ТОВ "Геральдія" відчужила земельну ділянку 3222480401:01:082:5060 на користь ОСОБА_1 .
18.12.2023р. ОСОБА_1 поділив земельну ділянку 3222480401:01:082:5060 на 6 нових ділянок: 3222480401:01:082:0050, 3222480401:01:082:0051, 3222480401:01:082:0052, 3222480401:01:082:0053, 3222480401:01:082:0054, 3222480401:01:082:0055.
01.02.2024р. ОСОБА_1 поділив земельну ділянку 3222480401:01:082:0050 на 21 нові ділянки: 3222480401:01:082:0067, 3222480401:01:082:0066, 3222480401:01:082:0065, 3222480401:01:082:0064, 3222480401:01:082:0063, 3222480401:01:082:0062, 3222480401:01:082:0061, 3222480401:01:082:0060, 3222480401:01:082:0058, 3222480401:01:082:0073, 3222480401:01:082:0072, 3222480401:01:082:0071, 3222480401:01:082:0070, 3222480401:01:082:0069, 3222480401:01:082:0068, 3222480401:01:082:0079, 3222480401:01:082:0078, 3222480401:01:082:0077, 3222480401:01:082:0076, 3222480401:01:082:0075, 3222480401:01:082:0074.
В подальшому, земельні ділянки 3222480401:01:082:0067, 3222480401:01:082:0066, 3222480401:01:082:0065 об`єднано в одну ділянку - 3222480401:01:082:0080.
Земельну ділянку 3222480401:01:082:0080 поділено на дві нові ділянки - 3222480401:01:082:0081 та 3222480401:01:082:0082.
Згодом, земельні ділянки 3222480401:01:082:0081 та 3222480401:01:082:0082 об`єднано в одну нову ділянку - 3222480401:01:082:0084.
Земельну ділянку 3222480401:01:082:0084 поділено на 3222480401:01:082:0085, 3222480401:01:082:0086, 3222480401:01:082:0089.
Земельну ділянку 3222480401:01:082:0061 поділено на 3222480401:01:082:0116 та 3222480401:01:082:0115 (новий власник - ОСОБА_9 ). 
Земельну ділянку 3222480401:01:082:0073 поділено на 3222480401:01:082:0114 та 3222480401:01:082:0113.
Земельну ділянку 3222480401:01:082:0072 поділено на 3222480401:01:082:0111 та 3222480401:01:082:0112.
Таким чином, станом на 13.05.2025р. створено 29 земельних ділянок: 3222480401:01:082:0064, 3222480401:01:082:0063, 3222480401:01:082:0062, 3222480401:01:082:0060, 3222480401:01:082:0058, 3222480401:01:082:0071, 3222480401:01:082:0070, 3222480401:01:082:0069, 3222480401:01:082:0068, 3222480401:01:082:0079, 3222480401:01:082:0078, 3222480401:01:082:0077, 3222480401:01:082:0076, 3222480401:01:082:0075, 3222480401:01:082:0074, 3222480401:01:082:0085, 3222480401:01:082:0086, 3222480401:01:082:0089, 3222480401:01:082:0116, 3222480401:01:082:0115, 3222480401:01:082:0114, 3222480401:01:082:0113, 3222480401:01:082:0111, 3222480401:01:082:0112 та 3222480401:01:082:0051, 3222480401:01:082:0052, 3222480401:01:082:0053, 3222480401:01:082:0054, 3222480401:01:082:0055.
Крім того, було змінено власників земельних ділянок (замість ОСОБА_1 ): 3222480401:01:082:0063 (власник - ОСОБА_2 ), 3222480401:01:082:0062 (власник - ОСОБА_3 ), 3222480401:01:082:0060 (власник - ОСОБА_10 ), 3222480401:01:082:0058 (власник - ОСОБА_5 ), 3222480401:01:082:0078 (власник - ОСОБА_6 ), 3222480401:01:082:0077 (власник - ОСОБА_7 ), 3222480401:01:082:0074 (власник - ОСОБА_8 ), 3222480401:01:082:0116 та 3222480401:01:082:0115 (власник - ОСОБА_9 ).
Позивач вважає, що первинне відчуження земельної ділянки 3222480401:01:082:5060 (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) було заборонене на підставі пп.б п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття рішення), адже, діяв мораторій, тому акт приймання-передачі земельної ділянки, який був однією з підстав реєстраційної дії, є правочином з відчуження майна, яке перебувало під мораторієм. Також, позивач зазначав, що, станом на березень 2017 року було відкрито виконавче провадження № 52399666, в якому ТОВ "Траєкторія" було боржником, а АТ КБ "Приватбанк" - стягувачем. Отже, відповідно, земельна ділянка 3222480401:01:082:5060 не могла бути відчужена не тільки з огляду на мораторій, а також, враховуючи наявність виконавчого провадження № 52399666.
Таким чином, позивач зазначає, що враховуючи, що первинне рішення про державну реєстрацію щодо земельної ділянки кадастровий номер 3222480401:01:082:5060 - прийняте з грубим порушенням, що призвело до реєстрації права власності на земельну ділянку за іншою юридичною особою (і призвело до перереєстрації права власності на землю, яка перебувала під мораторієм, у період відкритого виконавчого провадження), відповідно, подальші відчуження (правочини), рішення про державну реєстрацію прав та поділ/об`єднання земельної ділянки також є неправомірними (похідний характер - є взаємопов`язаними), тому повинні бути витребувані з чужого незаконного володіння на користь позивача.
Апеляційний суд зауважує, що з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України Конвенція є частиною національного законодавства, відтак принципи, проголошені у Конвенції, підлягають застосуванню національними судами. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: (1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; (2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; (3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах.
Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).
Критеріями сумісності заходу втручання у право власності із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є такі обставини:
- чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі. Тобто втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;
- чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту зазначеної статті. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.
Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції є, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. Водночас відсутність такого порушення є тоді, коли дотримані всі три критерії.
Отже, повинне існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), "Кривенький проти України" від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Частиною першою ст.321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яка кореспондується із ст.41 Конституції України, унормовано, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
ЦК України одним зі способів захисту порушених прав передбачено віндикацію.
Так, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).
Віндикація - це витребування своєї речі не володіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного безпосередньо із власником договору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Місцевим судом правильно вказано, що для застосування п.3 ч.1 ст.388 ЦК України ключовими аспектами є відсутність волі власника на відчуження майна, добросовісність набувача, а також оплатність при відчуженні спірного майна.
Стаття 388 ЦК України передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі зазначеної норми залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння.
Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача на підставі зазначеної норми. Волею є детерміноване i мотивоване бажання особи досягти поставленої мети. Сама по собі воля не тягне юридичних наслідків для відповідної особи. Волевиявлення - прояв волі особою зовні, завдяки чому воля стає доступною для сприйняття іншими особами.
Судом першої інстанції було встановлено, що відчуження земельної ділянки позивачем було реалізовано на підставі правочину - Акту приймання-передачі земельної ділянки від 21.03.2017р.
Так, загальними зборами учасників ТОВ "Траєкторія" було прийнято рішення, передати ТОВ "Геральдія" у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2601 га, що розташована: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, кадастровий номер 3222480401:01:082:5060, в порядку виплати в натурі частини майна товариства учаснику, який виходить. За вказане рішення проголосувало 100% учасників товариства.
Рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актами - офіційними документами правової чинності, що констатують певні факти, події, пов`язані з діяльністю підприємств, установ чи їх структурних підрозділів.
Саме на виконання зазначеного рішення загальних зборів 21.03.2017р. між ТОВ "Траєкторія" та ТОВ "Геральдія" було підписано Акт прийому-передачі земельної ділянки, який є правочином в розумінні ст.202 ЦК України.
Тобто, з наведеного вбачається, що воля позивача на передання ТОВ "Геральдія" земельної ділянки в рахунок вартості його частки у товаристві у зв`язку з його виходом зі складу учасників (засновників) підтверджується рішенням загальних зборів, оформленим протоколом № 16/03/2017 від 16.03.2017р. та Актом приймання-передачі земельної ділянки від 21.03.2017р.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач стверджуючи про відсутність волевиявлення ТОВ "Траєкторія" на відчуження спірного майна не надав місцевому суду доказів того, що підписаний ним Акт приймання-передачі визнаний недійсним.
Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відчуження земельної ділянки позивачем було з його волі. Доказів протилежного в матеріалах справи немає.
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (п.6 ст.3 ЦК України).
Особа може бути визнана добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений за відсутності у продавця права на відчуження.
Для застосування положень п.3 ч.1 ст.388 ЦК України є визначальним питання добросовісності/недобросовісності набувача, оплатність чи неоплатність набуття добросовісним набувачем такого майна, а також обставини, за яких спірне майно вибуло з володіння первісного власника (за волею чи без волі власника, наприклад, чи в порядку продажу майна у виконавчому провадженні при виконанні судового рішення чи за інших умов), а тому такі обставини підлягають обов`язковому з`ясуванню та перевірці судом для правильного вирішення ним спору.
Зазначене також підтверджується висновками Верховного Суду, який неодноразово звертав увагу на те, що можливість задоволення позовних вимог на підставі ч.1 ст.388 ЦК України пов`язане із встановленням двох основних обставин - наявності волі у власника (позивача, який витребував майно) та обставин переходу права власності до останнього набувача (чи було таке набуття добросовісним чи не добросовісним).
Так, з матеріалів справи вбачається, що 09.10.2023р. між ТОВ "Геральдія" та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дереберою Т.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1741.
За умовами вказаного договору продавець продав, а покупець набув у власність земельну ділянку площею 2,2601 га, що розташована за адресою: Київська область, Бучанський (раніше Києво-Святошинський) район, село Білогородка, кадастровий номер земельної ділянки 3222480401:01:082:5060 та сплатив за неї обумовлену цим договором грошову суму.
У свою чергу, відповідачі у даній справі набули у власність земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу. 
Матеріали справи не містять доказів того, що існували будь-які підстави, які б перешкоджали реалізації своїх майнових прав ОСОБА_1 . 
Також, матеріали справи не містять доказів того, що існували підстави, які б ставили під сумнів законність набуття права власності на земельні ділянки відповідачами.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що відповідачі у цій справі набули право власності на спірне нерухоме майно за відплатними правочинами, а тому, згідно приписів ст.388 ЦК України вважаються добросовісними набувачами такого майна.
Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам ст.388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.
Апеляційний суд вважає, що оскільки земельна ділянка вибула з володіння позивача з його волі, а відповідачі є добросовісними набувачами земельних ділянок, які отримані за відплатними договорами, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ТОВ "Траєкторія".
Щодо застосування строків позовної давності, апеляційний суд зазначає наступне.
Апеляційний суд звертає увагу, що перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього.
Відтак, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з його необґрунтованістю, тому, відсутні були підстави для застосування строків позовної давності.
Враховуючи вищевикладене, місцевий суд законно і обґрунтовано відмовив ТОВ "Траєкторія" у задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: ТОВ "Геральдія", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: розпорядник майна боржника арбітражний керуючий Філатов В`ячеслав Вікторович, про витребування майна з незаконного володіння, скасував заходи забезпечення позову вжиті ухвалою господарського суду м.Києва від 18.08.2025р. у справі №910/9979/24(910/10034/25) відповідно до ч.9 ст.145 ГПК України, та поклав витрати по сплаті судового збору на позивача відповідно до ст.129 ГПК України.
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. 
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ТОВ "Траєкторія" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 16.04.2026р. у справі №910/9979/24(910/10034/25) - без змін.
Справу №910/9979/24(910/10034/25) повернути до господарського суду м.Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складений 08.07.2026р. 

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко 

Судді Б.В. Отрюх

С.Р. Станік