Справа № 204/11991/25
Провадження № 2/204/1066/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючої судді    Дубіжанської Т.О. 
за участю секретаря    Жеребцової В.Д.
розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 28 850 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. 
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 18.11.2019 року між ТОВ«Алекскредит» та ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту № 2919663. За умовами кредиту відповідач отримав кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. 10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025. 07.07.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладений Договір факторингу № ДФ-07072025. Згідно Договору факторингу від 10.06.2025 року та Договору факторингу від 07.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2919663 від 18.11.2019 року. Таким чином, сума боргу перед Новим кредитором становить 28 850 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн., заборгованість за відсотками становить 23 850 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 10 грудня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні встановлено, що 18.11.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2919663. За умовами договору сума кредиту становить 5 000 грн., строк повернення до 15.06.2020 року, зв сплатою процентів за користування кредитом. Договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача РS2919663.
Згідно довідки ТОВ "ФК "Елаєнс" від 03.11.2024 ТОВ "Алекскредит" 18.11.2019 року надало грошові кошти в розмірі 5 000 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 3.1 договору про надання кредиту № 2919663 сторони погодили, що кредитні кошти надаються на період з 18.11.2019 року по 15.06.2020 року.
Згідно п.1.7.3 договору при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 18.11.2019 року по 18.12.2019 року (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом (базова процентна ставка - п. 2.3 Правил); в спеціальний період (п. 2.40 Правил) з 19.12.2019 року по 15.06.2020 року (включно) 3 % за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка - п. 2.34 Правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування складає 7 555 грн. 40 коп.
Сторонами погоджено Графік платежів із урахуванням періодів (базового, спеціального), орієнтовної загальної вартості кредиту.
ТОВ "Алекскредит" свої зобов`язання за договором від 18.11.2019 року виконало та надало відповідачу грошові кошти. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав. 
10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025. 
07.07.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладений Договір факторингу № ДФ-07072025. Згідно Договору факторингу від 10.06.2025 року та Договору факторингу від 07.07.2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2919663 від 18.11.2019 року. 
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ДФ-07072025 від 07.07.2025 року ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 850 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості по основному боргу, 23 850 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Таким чином, ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» є правонаступником первісного кредитора та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з відповідачем.
Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, зокрема, між ними укладено договір кредиту.
Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого до позовної заяви, за кредитним договором № 2919663 від 18.11.2019 року станом на 06.06.2025 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 34 550 грн.
Вирішуючи дані позовні вимоги суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з вимогами статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору № 2919663 від 18.11.2019 року, який оформлено сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з абзацом другим ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази як укладення кредитного договору так і отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 5 000 грн.
Доказів повернення відповідачем коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази як укладення кредитного договору так і отримання відповідачкою кредитних коштів у сумі 5 000 грн.
Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить суму у розмірі 5 000 грн., а тому вимога позивача в цій частині є доведеною та підлягає задоволенню.
Що стосується вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, то суд зазначає наступне.
За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний й повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За умовами кредитного договору № 2919663 від 18.11.2019 року, сторони встановили строк кредитування до 15.06.2020 року. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Проте, позивач не надав доказів на підтвердження правильності нарахування процентів в розмірі 23 850 грн. Нарахування процентів в такому розмірі не узгоджуються із умовами договору про надання кредиту, відповідно до графіку платежів розмір процентів у межах строку кредитування склав 2 555 грн. 40 коп. Отже заявлена вимога позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 23 850 грн є безпідставними, отже, в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 555 грн. 40 коп.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу, то суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом пункту 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
На підтвердження факту надання правничої допомоги до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 43657029 від 01.07.2025 року, додаткову угоду № 2919663 від 30.09.2025 року, акт № 2919663 наданих послуг від 30.09.2025 року, свідоцтво про занаяття адвокатською діяльністю.
Однак, матеріали справи не містять доказів сплати позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. саме за надання правової допомоги по справі за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» до ОСОБА_1 , зокрема, не надано відповідної квитанції або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу.
Таким чином, судові витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суд вважає, що у стягненні судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 512-514, 526, 610, 625, 638, 639, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (адреса місцезнаходження: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, код ЄДРПОУ 43657029) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн., заборгованість по відсоткам у розмірі 2 555,40 грн., судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп., а всього стягнути суму у розмірі 9 977 грн. 80 коп.
В задоволені решти позовних вимог – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська