ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Держпром, 8-й під`їзд, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022, 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2026 р. | м. Харків | Справа №922/2333/26

Господарський суд Харківської області у складі судді Добрелі Н.С. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом | Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ КЛІМАТ КРАЇНИ"
до | Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗІГРІТ"
про | стягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ТД КЛІМАТ КРАЇНИ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ "ЗІГРІТ", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 32.478,20 грн, пеню за несвоєчасне виконання умов договору в розмірі 32.692,34 грн, інфляційні витрати в розмірі 9.818,58 грн та 3% річних у розмірі 3.061,85 грн, а також судові витрати.
Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого відповідачем товару за Договором купівлі-продажу від 16.02.2021 №16/02/21.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.07.2026 з урахуванням малозначності справи №922/2333/26 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.
20.07.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив (вх. №17704/26), в якому зазначає, що ТОВ "ЗІГРІТ" були виконані в повному обсязі свої зобов`язання за Договором купівлі-продажу від 16.02.2021 №16/02/21 в частині розрахунку за поставлений позивачем товар, що свідчить про відсутність будь-яких порушень зобов`язань зі сторони відповідача. Така поведінка позивача (звернення до суду з даним позовом) свідчить про недобросовісне користування процесуальними правами та спробу стягнути вже сплачені кошти. У зв`язку з чим, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.
Між ТОВ "ТД КЛІМАТ КРАЇНИ" (продавець) та ТОВ "ЗІГРІТ" (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу від 16.02.2021 №16/02/21 (далі - Договір). Згідно з його умовами продавець зобов`язався передати у власність покупця кліматичне та теплове обладнання побутового, напівпромислового, промислового призначення, а також аксесуари та запасні частини до нього (товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.
Згідно з пунктом 2.1. Договору кількість, асортимент, вартість товару за цим Договором зазначається у видаткових накладних, які виконують функцію специфікації та є невід`ємною частиною Договору.
У відповідності до пункту 3.1. Договору оплата вартості товару здійснюється покупцем в національній валюті України - гривні - у формі безготівкового розрахунку за банківськими реквізитами, вказаними в даному Договорі, згідно з виставленим продавцем рахунку-фактури. Датою платежу вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.
Розрахунок за товар покупець зобов`язаний здійснити шляхом сплати авансу в розмірі 100% від вартості товару протягом 3 банківських днів від дати надання продавцем рахунку-фактури на узгоджену партію товару (пункт 3.2. Договору).
Пунктом 3.3. Договору передбачено, що зобов`язання покупця стосовно оплати вартості товару згідно з даним Договором вважаються виконаними належним чином та в повному обсязі з моменту надходження відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок продавця.
Датою поставки товару вважається дата видаткової накладної продавця (пункт 5.2. Договору).
Згідно з пунктом 8.5. Договору в разі прострочення покупцем строку оплати вартості замовленого товару покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за яким сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.
Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк цього Договору починає свій перебіг з моменту підписання обома сторонами та закінчується 31.12.2021. Якщо жодна зі сторін не повідомила письмово іншу сторону про розірвання договору, договір вважається пролонгованим на кожен наступний календарний рік (пункти 11.1., 11.2. Договору).
Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору був поставлений відповідачу товар на загальну суму 32.478,20 грн, про що свідчить підписана сторонами видаткова накладна від 25.04.2023 №52-00000926.
14.07.2025 позивач надіслав на адресу відповідача лист-вимогу від 09.07.2025, в якому просив протягом семи днів з моменту отримання даної вимоги перерахувати на поточний рахунок ТОВ "ТД КЛІМАТ КРАЇНИ" заборгованість за поставлений товар за Договором у розмірі 32.478,20 грн. Втім відповідач відповіді на вказаний лист не надав.
Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Приписами статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 4 ГПК УКраїни передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Реалізуючи встановлене статтею 55 Конституції України та статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.
В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17).
Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 32.478,20 грн за поставлений на підставі Договору товар, а також пені, відсотків річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням оплати.
У відповідності до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами першою, другою статті 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Як свідчать матеріали справи позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на загальну суму 32.478,20 грн, що підтверджується видатковою накладною від 25.04.2023 №52-00000926, яка підписана сторонами за допомогою системи електронного документообігу "Вчасно". Дана обставина відповідачем не заперечується.
Згідно із статтями 530, 610-612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Розрахунок за товар покупець зобов`язаний здійснити шляхом сплати авансу в розмірі 100% від вартості товару протягом 3 банківських днів від дати надання продавцем рахунку-фактури на узгоджену партію товару (пункт 3.2. Договору).
Пунктом 3.3. Договору передбачено, що зобов`язання покупця стосовно оплати вартості товару згідно з даним Договором вважаються виконаними належним чином та в повному обсязі з моменту надходження відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок продавця.
Разом із тим з наданих відповідачем доказів вбачається, що ним були сплачені позивачу грошові кошти на загальну суму 32.478,20 грн, про що свідчать платіжні інструкції в національній валюті від 24.04.2023 №20976 на суму 1623,34 грн. та платіжна інструкція № 20977 на суму 30854,86 грн. В призначені платежу зазначено: "за радіатор зг. рах. № 52-00001407 від 20 квітня 2023 р".
При цьому суд зазначає, що в наданій позивачем видатковій накладній вказаний той самий номер та дата договору - "№16/02/21 16.02.21 р.", а також номер та дата рахунку, а саме: "рахунок на оплату покупцю №52-000001407 від 20 квітня 2023 р". З огляду на це, суд дійшов висновку, що грошові кошти були сплачені відповідачем у межах укладеного з позивачем Договору.
В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на положення статей 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем наданими доказами повністю спростовані твердження позивача про наявність у ТОВ "ЗІГРІТ" заборгованості за поставлений на підставі Договору товар у розмірі 32.478,20 грн.
Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи приписи статті 526 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини та недоведеність з боку позивача факту порушення відповідачем положень Договору в частині оплати вартості поставленого товару, та приймаючи до уваги те, що відповідачем надано докази оплати за поставлений товар ще до подачі позову, а саме платіжні інструкції від 24.04.2023р, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 32.478,20 грн., оскільки заборгованість на момент подачі позову була відсутня.
Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача пеню, відсотки річних та інфляційні втрати за порушення строків оплати товару.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 3.2 договору сторони передбачили, що розрахунок за товар покупець зобов`язаний здійснити шляхом сплати авансу в розмірі 100% від вартості товару протягом 3 банківських днів від дати надання продавцем рахунку-фактури на узгоджену партію товару (пункт 3.2. Договору).
Також п.8.5 договору передбачено, що у разі прострочення покупцем строку оплати вартості замовленого товару покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.
Як вбачається з матеріалів справи, поставка товару відбулася 25.04.2023 року, про що свідчить видаткова накладна, яка наявна в матеріалах справи (арк. спр. 24), а оплата здійснена 24.04.2023 року, про що також свідчать платіжні інструкції ( арк. спр. 59-60).
Отже, оплата за товар передувала постачанню товару, у зв`язку з чим прострочення виконання зобов`язання щодо оплати не настало, у зв`язку з чим похідні вимоги про стягнення з відповідача пені 32.692,34 грн, 3% річних у розмірі 3.061,85 грн та інфляційних витрат у розмірі 9.818,58 грн є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
За таких обставин, з урахуванням приписів наведених правових норм та на підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі .
Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.
Відповідно до статті ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. У зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3.328,00 грн залишаються за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.
2. Витрати зі сплати судового збору залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ КЛІМАТ КРАЇНИ".
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду. 
Повне рішення складено "03" вересня 2026 р. 

Суддя | | Н.С. Добреля