09.09.26
33/812/369/26

Справа №484/3797/26
Провадження №33/812/369/26
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
09 вересня 2026 року       м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,
за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника адвоката Бабкової О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бабкової Ольги Сергіївни на постанову, яку ухвалив суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Панькова Д.А., у приміщенні цього суду 13 серпня 2026 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, 

у с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №841872, який складений 08 червня 2026 р., водій ОСОБА_1 08 червня 2026 року о 13:38 год. по вул. Миру в с. Романова Балка Первомайського району Миколаївської області керував саморобним мотоблоком без номеру з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані працівником поліції за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 у судове засідання суду першої інстанції не з`явився. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Бабкова О.С. надала суду письмові пояснення, в яких просила суд закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення. Зазначила, що в описі суті адміністративного правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування в медичному закладі, від якого від також відмовився, що, на її думку, є суттєвим порушенням з боку працівників поліції процедури складання адміністративного протоколу. Також, наголошувала на тому, що з точки зору закону України, саморобний мотоблок сам по собі не є транспортним засобом, а класифікується як сільськогосподарська техніка (засіб механізації), а значить і не підлягає реєстрації і техогляду, відповідно і в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 серпня 2026 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Також стягнуто з ОСОБА_1 665 грн 60 коп. судового збору в дохід держави.
Не погоджуючись із постановою суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 – адвокат Бабкова О.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що у протоколі в описі суті адміністративного правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування в медичному закладі, від якого від також відмовився. Захисник вважає, що це є суттєвим порушенням з боку працівників поліції процедури складання адміністративного протоколу. Крім того, обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом в стані сп`яніння або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. Також для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен вирішити питання, чи є саморобний мотоблок, яким керував ОСОБА_1 , транспортним засобом. Адвокат вважає, що з точки зору закону України саморобний мотоблок не є транспортним засобом, а класифікується як сільськогосподарська техніка (засіб механізації), а значить і не підлягає реєстрації і техогляду. ОСОБА_2 наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б факт керування ОСОБА_1 саме транспортним засобом в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху. У працівників поліції, які складали відповідний адміністративний протокол, відсутні спеціальні знання для ідентифікації типу та конструкції вказаного транспортного засобу, виготовленого самостійно ОСОБА_1 . Мотоблок - це засіб, який приводиться в рух мускульною силою та двигуном для обробки землі, на ньому немає обладнання для перевезення людей і (або) вантажу, кермового колеса та місця для водія. Наказом Держстандарту України № 31 від 25 січня 1995 року «Засоби транспортні дорожні» затверджено перелік транспортних засобів, у переліку яких мотоблок не передбачений. Для керування мотоблоком водійське посвідчення не потрібне, призначення його є обробка землі оператором, який рухається по землі, також мотоблок не підлягає реєстрації як транспортний засіб і для керування ним не потрібно посвідчення водія. Відповідно і в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Бабкова О.С не з`явилися, остання через систему «Електронний суд» 07 вересня 2026 року подала заяву про розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 та захисника.
Враховуючи належне повідомлення учасників провадження про день, час та місце судового засідання відповідно до правил, передбачених статтею 277-2 КУпАП, зміст заяви захисника, з урахуванням положень частини 1 статті 268, частин 5, 6 статті 294 КУпАП, достатність у справі матеріалів для її розгляду, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників провадження.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши їх в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону. 
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила)). 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із частинами 2 та 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів, в тому числі алкогольного сп`яніння, передбачені окрім статті 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008року N1103 (далі Порядок), Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція №1452).
ОСОБА_1 свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав.
Однак, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджена наступними доказами, які є належними та узгоджуються між собою:
- змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №841872 від 08 червня 2026 р., згідно якого водій ОСОБА_1 08 червня 2026 року о 13:38 год. по вул. Миру, с. Романова Балка, Первомайського району, Миколаївської області, керував саморобним мотоблоком, без номеру, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень та застережень;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння під впливом лікарських препаратів, що понижують увагу та швидкість реакції від 08 червня 2026 р., в якому зазначені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, незв`язна мова; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 , де також зафіксовані ознаки алкогольного сп`яніння, а також в графі «результати огляду» зафіксовано, що від проходження огляду на місці зупинки він відмовився; 
- відеозаписами правопорушення з нагрудних реєстраторів працівників поліції, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, в яких зафіксовані усі викладені в протоколі серії ААД №841872 від 08 червня 2026 р. обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Так, працівники поліції зупинили мотоблок з причепом для перевірки документів, яким керував ОСОБА_1 та у якого були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку із виявленням у водія ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, але водій відмовився. Також, працівником поліції було роз`яснено водію його права, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що відносно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Після цього поліцейські оформлюють протокол про адміністративні правопорушення за участю ОСОБА_1 та ознайомлюють з його змістом останнього. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
За такого висновок суду про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та всебічно перевірених судом доказах, які отримали відповідну оцінку в постанові.
Встановлені судом фактичні обставини щодо вчинення правопорушення не спростовані апелянтом. 
Щодо посилання апелянта на те, що мотоблок, за керуванням якого ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими, не є транспортним засобом, апеляційний суд відхиляє, зазначивши наступне.
Визначення терміну «транспортний засіб» наведено в п. 1.10 Правил, згідно з яким транспортний засіб - це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Тобто, проаналізувавши дану норму Правил, можна дійти висновку, що у випадку, коли мотоблок служить для перевезення осіб, зокрема і самого водія чи його вантажу, то він є повноправним учасником дорожнього руху і вважається транспортним засобом. Зважаючи на викладене, мотоблок, яким керував ОСОБА_1 , обладнаний сидінням – місцем для водія, на якому саме і перебував ОСОБА_1 , та причепом, а тому є транспортним засобом в розумінні правил дорожнього руху та вимог ст. 130 КУпАП. 
Щодо аргументу захисника Мохонька О.О. про те, що в описі суті адміністративного правопорушення не зазначено, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування в медичному закладі, від якого від також відмовився, що є суттєвим порушенням з боку працівників поліції процедури складання адміністративного протоколу. 
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є, серед іншого, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно наведених положень статті 266 КУпАП, якою врегульований обов`язок водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, яким кореспондують норми Порядку та Інструкції №1452, визначений наступний порядок проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння: поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно наявних у справі відеозаписів з нагрудних камер поліцейських останні запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу під його керування з використанням приладу Драгер або пройти такий огляд у найближчій лікарні, але водій відмовився, тобто поліцейські дотрималися встановлення порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, що знайшло відображення у в протоколі серії ААД №841872 від 08 червня 2026 р., в якому зазначено про відмову від огляд на стан алкогольного сп`яніння «у встановленому законом порядку». Вказівка при цьому, що водій відмовився від огляду «на місці зупинки» не спростовує факту вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та дотримання поліцейськими порядку проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння.
Тому істотних порушень вимог закону в діях поліцейських, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №841872 від 08 червня 2026 р., судом не встановлено.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм законів держави Україна.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч. 1 ст. 130 КУпАП є одним з найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Водій ОСОБА_1 повинен розуміти, що кожна особа, сідаючи за кермо транспортного засобу, зобов`язана на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки у разі наявності стану сп`яніння водій ставить у небезпеку кожного потенційного учасника дорожнього руху.
Апеляційний суд наголошує, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у вчиненні передбаченого ч. 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. Так, у цій справі належними та допустимими доказами доведено факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмова від огляду на стан такого сп`яніння, а доказів протилежного матеріали справи не містять.
Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Бабкової Ольги Сергіївни залишити без задоволення, а постанову судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 серпня 2026 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду Т.М. Базовкіна