ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" вересня 2026 р. Справа № 910/9489/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Ходаківської І.П. 
Корсака В.А. 

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2026 про забезпечення позову 
у справі № 910/9489/26 (суддя Капцова Т.П.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" 
про забезпечення позову до подання позовної заяви
особа, яка може отримати статус учасника справи - Акціонерне товариство "Укргазвидобування",
ВСТАНОВИВ: 
Товариство з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" (далі - заявник; позивач; ТОВ "І Джі Еф Трейдінг") звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просило вжити заходи забезпечення майбутнього позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями № 4490-22 від 26.10.2022 на суму 131 100 000,00 грн та № 4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн по будь-яким вимогам Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі. 
Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначав, що рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі № 910/7486/24, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 та постановою Верхового Суду від 03.12.2025, визнано укладеною додаткову угоду № 5 до індивідуального договору № ПГ0202/3172-22 від 02.02.2022 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3171/34-22 від 02.02.2022, належне виконання зобов`язань заявника за яким забезпечено банківськими гарантіями № 4490-22 від 26.10.2022 та № 4491-22 від 26.10.2022. Акціонерне товариство "Укргазвидобування" систематично ухиляючись від виконання зобов`язань, передбачених пунктом 2 та пунктом 5 додаткової угоди № 5 вчиняє активні дії зі стягнення грошових коштів за банківськими гарантіями шляхом направлення Акціонерному товариству "Банк Альянс" відповідних вимог, попри те, що строк виконання зобов`язання з розрахунку за товар (з урахуванням умов додаткової угоди № 5) не є простроченим, а момент оплати настане протягом 18 місяців з моменту скасування воєнного стану.
За таких обставин заявник стверджував, що сплата Акціонерним товариством "Банк Альянс" коштів за вказаними банківськими гарантіями на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" призведе до порушення майнових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг", адже після сплати за гарантіями у Акціонерного товариства "Банк Альянс" виникне право регресу до Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" у сумі виплати, здійсненої на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування", що зумовить необхідність звертатися з новим позовом з метою поновлення порушених прав заявника та фактично нівелюватиме ефективний захист в цьому судовому процесі.
Від Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, за змістом яких виконання Акціонерним товариством "Банк Альянс" свого обов`язку перед Акціонерним товариством "Укргазвидобування" за гарантією стосується саме останніх як гаранта та бенефіціара, та не впливає на права Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" як принципала, оскільки він не є стороною одностороннього правочину (гарантії). У справах з предметом спору про визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню, до предмета доказування не входить дослідження наявності чи відсутності порушення боржником (принципалом) зобов`язання, забезпеченого гарантією. Наведені обставини, на думку Акціонерного товариства "Укргазвидобування", вказують на очевидну необґрунтованість як заяви про забезпечення позову, так і позовних вимог, на забезпечення яких подана заява. Крім того, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" вважає, що заборона здійснювати оплату на виконання банківської гарантії до моменту набрання законної сили рішенням суду є підставою не виконувати зобов`язання щодо банківської гарантії, що порушує встановлену частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України заборону вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2026 заяву ТОВ "І Джі Еф Трейдінг" про забезпечення позову до подання позовної заяви у справі № 910/9489/26 задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями № 4490-22 від 26.10.2022 на суму 131 100 000,00 грн та № 4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн по будь-яким вимогам АТ "Укргазвидобування" до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
За висновками місцевого господарського суду, оскільки заявником обґрунтовано та доведено наявність обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, - заява про вжиття відповідних заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, АТ "Укргазвидобування" (надалі - АТ "Укргазвидобування"; апелянт; скаржник) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2026. Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, судом порушені норми процесуального законодавства, зокрема ст.ст. 136, 137, 236 ГПК України через неврахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах.
Апелянт зазначає, що суд І-ої інстанції під час розгляду питання про забезпечення позову фактично досліджував питання обґрунтованості позовних вимог, чим порушив ст.ст. 136, 137 ГПК України у контексті мети, підстав та сутності забезпечення позову.
Скаржником, в межах відсутності підстав істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, вказується, що врахування судом першої інстанції доводів позивача про те, що гарант (АТ "Банк Альянс") може в безспірному порядку перерахувати на користь бенефіціара (АТ "Укргазвидобування") суми банківських гарантій, є безпідставними.
Окрім того, як вважає АТ "Укргазвидобування", застосувавши заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-2 здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями № 4490-22 від 26.10.2022 на суму 131 100 000,00 грн та банківської гарантії № 4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн по будь-яким вимогам відповідача-1 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі, суд першої інстанції суттєво обмежив права АТ "Укргазвидобування" на отримання суми банківських гарантій на підставі договорів банківських гарантій № 4490-22 від 26.10.2022 та № 4491-22 від 26.10.2022 у випадку настання гарантійних випадків, що фактично є втручанням у господарську діяльність не тільки гаранта (АТ "Банк Альянс").
Наголосив скаржник й на те, що звернення ТОВ «І Джі Еф Трейдінг» з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви у цій справі не має на меті наміру досягти реального захисту. Процедура забезпечення позову використана заявником лише з недобросовісною метою - встановлення заборони АТ «Банк Альянс» виконати правомірні вимоги АТ «Укргазвидобування».
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2026 апеляційна скарга в справі № 910/9489/26 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Ходаківська І.П., Корсак В.А. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.08.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2026 про забезпечення позову в справі № 910/9489/26. Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2026 про забезпечення позову у справі № 910/9489/26 призначено на 08.09.2026.
Про апеляційний розгляд апеляційної скарги учасники справи повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками від 11.08.2026 про доставку електронного документа до електронних кабінетів: Акціонерного товариства "Банк Альянс"; Акціонерного товариства "Укргазвидобування"; Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг". 
До апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Банк Альянс" (в подальшому - АТ "Банк Альянс") надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. АТ "Банк Альянс", посилаючись на фактичні обставини справи, висновується, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції забезпечує збалансований підхід до інтересів усіх учасників процесу, не створює незворотних наслідків для скаржника та водночас мінімізує ризики для банку як гаранта.
Окремо судова колегія зазначає, що письмових пояснень/заперечень на апеляційну скаргу від ТОВ "І Джі Еф Трейдінг" на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило.
Представник апелянта в судовому засіданні 08.09.2026 подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.
У судовому засіданні представники АТ "Банк Альянс" та ТОВ "І Джі Еф Трейдінг" просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, предметом позову, з яким заявник має намір звернутися до суду, є немайнові вимоги про визнання банківських гарантій № 4490-22 від 26.10.2022 на суму 131 100 000,00 грн та № 4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн такими, що не підлягають виконанню. 
Тим самим, оскільки у цьому випадку позовні вимоги є немайновими, то має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведену правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).
Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" як покупцем та Акціонерним товариством "Укргазвидобування" як продавцем було укладено рамковий договір № ПГ/3171/34-22 купівлі-продажу природного газу (далі - Рамковий договір), яким регулюються всі угоди, які будуть укладені між сторонами щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу (кожна з таких угод іменується "Індивідуальний договір". Форми Індивідуального договору наведені у додатках №1 та №2, що є невід`ємними частинами договору). Положення Індивідуального договору становлять невід`ємну частину Рамкового договору. Положення Рамкового договору можуть змінюватись та доповнюватись умовами Індивідуального договору, і в цьому випадку умови Індивідуального договору мають переважну силу (пункт 1.1 Рамкового договору).
Сторони погодили у пункті 1.4 Рамкового договору, що продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному Індивідуальному договорі. Покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу в розмірі, строки та в порядку, що визначені відповідним Індивідуальним договором.
02.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" та Акціонерним товариством "Укргазвидобування" укладено Індивідуальний договір № ПГ0202/3172-22 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3171/34-22 (далі - Індивідуальний договір).
Відповідно до пункту 1 Індивідуального договору сторони визначили, що договірний обсяг газу, що передається на умовах договору, складає 4 750,000 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят) тис.куб.м.
Згідно з пунктом 4 Індивідуального договору оплата за природний газ проводиться покупцем на таких умовах:
4.1.1. 20% від договірної вартості, що складає 32 775 000,00 грн з ПДВ (тридцять два мільйони сімсот сімдесят п`ять тисяч грн 00 коп.) - попередня оплата, виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця у строк до 04.02.2022 (включно).
4.1.2. 80% від договірної вартості, що складає 131 100 000,00 грн з ПДВ (сто тридцять один мільйон сто тисяч грн 00 коп.) - оплата протягом 45 днів з дати поставки, з обов`язковим наданням покупцем продавцю, у строк до 04.02.2022 (включно), банківської гарантії на суму 131 100 000,00 грн з ПДВ (сто тридцять один мільйон сто тисяч грн 00 коп.) як забезпечення виконання покупцем умов договору та Індивідуального договору, із закінченням строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 102 календарних дні після настання кінцевого терміну загального періоду поставки, визначеного пунктом 10 цього Індивідуального договору.
Сторони погодили у пункті 9.3 Рамкового договору, що його умови або умови відповідних Індивідуальних договорів можуть бути змінені за домовленістю сторін шляхом укладення відповідної письмової додаткової угоди.
04.02.2022 на виконання умов пункту 4.1.1 Індивідуального договору позивачем було сплачено на користь відповідача грошові кошти в сумі 32 775 000,00 грн з ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією від 04.02.2022 № 275.
23.05.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Індивідуального договору, відповідно до умов якої пункту 4 Індивідуального договору викладено в наступній редакції:
"Оплата за природний газ проводиться покупцем на таких умовах:
4.1.1. 20% від договірної вартості, що складає 32 775 000,00 грн ПДВ (тридцять два мільйони сімсот сімдесят п`ять тисяч грн 00 коп.) - попередня оплата, виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця у строк до 04.02.2022 (включно).
4.1.2. 80% від договірної вартості газу, що складає 131 100 000,00 грн з ПДВ (сто тридцять один мільйон сто тисяч грн 00 коп.) - до 22.09.2022 (включно), з обов`язковим наданням покупцем продавцю у строк визначений пунктом 5 Індивідуального договору, змін до банківської гарантії щодо закінчення строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 60 календарних днів після настання кінцевого терміну оплати, визначеного цим пунктом 4.1.2 Індивідуального договору.".
Відповідно до пункту 2 додаткової угоди № 1 до Індивідуального договору сторони визнали, що у зв`язку з продовженням покупцю строків розрахунків за природний газ продавець зазнає збитків - упускає (втрачає) вигоду. Сторони домовились, що покупець зобов`язаний відшкодувати продавцю такі збитки в розмірі, який складає 18 240 499,73 грн без ПДВ (вісімнадцять мільйонів двісті сорок тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень 73 копійок), що зумовлені пролонгацією покупцю строків розрахунків за природний газ, визначених умовами пункту 4.1.2 Індивідуального договору, викладеного у новій редакції відповідно до цієї додаткової угоди № 1.
Відшкодування збитків має бути здійснене покупцем до 22.09.2022 (включно) шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця з обов`язковим наданням покупцем продавцю у строк не пізніше 1 (одного) робочого дня з моменту укладення та підписання цієї додаткової угоди № 1 банківської гарантії за формою, наведеною у додатку до Індивідуального договору в редакції цієї додаткової угоди, на суму 18 240 499,73 грн без ПДВ (вісімнадцять мільйонів двісті сорок тисяч чотириста дев`яносто дев`ять гривень 73 копійок) як забезпечення виконання покупцем умов цієї додаткової угоди № 1 до Індивідуального договору, із закінченням строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 60 календарних днів після настання кінцевого терміну оплати, визначеного пунктом 4.1.2 Індивідуального договору.
Сторони домовились, що на суму відшкодування збитків, яка становить 18 240 499,73 грн без ПДВ складається первинний документ - акт розрахунку відшкодування збитків, який підписується сторонами не пізніше 1 (одного) робочого дня з моменту укладення та підписання сторонами цієї додаткової угоди № 1.
23.05.2022 між сторонами складено акт розрахунку відшкодування збитків № 1 до Індивідуального договору на суму 18 240 499,73 грн.
20.10.2022 сторони уклали додаткову угоду № 2 до Індивідуального договору, відповідно до умов якої пункт 4 Індивідуального договору викладено в наступній редакції:
"Оплата за природний газ проводиться покупцем на таких умовах:
4.1.1. 20% від договірної вартості, що складає 32 775 000,00 грн ПДВ (тридцять два мільйони сімсот сімдесят п`ять тисяч грн 00 коп.) - попередня оплата, виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця у строк до 25.02.2022 (включно).
4.1.2. 80% від договірної вартості газу, що складає 131 100 000,00 грн. з ПДВ (сто тридцять один мільйон сто тисяч грн 00 коп.) - до 21.06.2024 (включно), з обов`язковим наданням покупцем продавцю не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати підписання додаткової угоди №2 сторонами банківської гарантії на суму 131 100 000,00 грн з ПДВ (сто тридцять один мільйон сто тисяч грн 00 коп.) як забезпечення виконання покупцем умов договору та Індивідуального договору, із закінченням строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 31 календарний день після настання кінцевого терміну оплати, визначеного цим пунктом 4.1.2 Індивідуального договору. Сума такої банківської гарантії буде зменшуватись (за умови надання продавцем письмового погодження) на всі суми платежу (-ів), виплачені покупцем на користь продавця.".
Також, пунктом 2 додаткової угоди № 2 до Індивідуального договору передбачено, що виконання грошового зобов`язання (далі - грошове зобов`язання), яке включає в себе неоплачений залишок від договірної вартості газу, визначений пунктом 4.1.2 Індивідуального договору та розмір вартості грошей продавця, визначений пунктом 2 додаткової угоди № 1 до Індивідуального договору, а також процентів за користування грошовими коштами продавця у розмірі 2% від фактичного розміру непогашеного залишку грошового зобов`язання покупця, покупець зобов`язаний здійснювати після припинення/скасування воєнного стану в Україні, запровадженого на підставі статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500- IX), тобто починаючи з 01.12.2022 (якщо воєнний стан в Україні припиниться/буде скасовано 21.11.2022). У випадку продовження воєнного стану з/після 21.11.2022, то з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому було скасовано/припинено дію воєнного стану в Україні, впродовж 18 (вісімнадцяти) календарних місяців згідно з графіком погашення, забезпечуючи щомісячну оплату:
- фактичного залишку грошового зобов`язання покупця, рівними частинами;
- процентів за користування грошовими коштами продавця у розмірі 2% від фактичного розміру непогашеного залишку грошового зобов`язання покупця станом на перше число кожного місяця розстрочення.
При цьому, щомісячний платіж (щомісячна сума погашення фактичного залишку Грошового зобов`язання та нараховані проценти) покупець зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня календарного місяця, за який здійснюється така сплата. У випадку, якщо останній день місяця припадає на святковий, вихідний або не робочий день, останній день сплати переноситься на перший робочий день, за таким святковим, вихідним або не робочим днем.
Так, у вказаному пункті додаткової угоди № 2 до Індивідуального договору сторони передбачили орієнтовний графік щомісячного погашення залишку грошового зобов`язання та процентів за користування грошовими коштами продавця (далі - орієнтовний графік), який буде застосовуватися у разі скасування/припинення воєнного стану в Україні 21.11.2022. У випадку продовження воєнного стану в Україні з/після 21.11.2022, орієнтовний графік змінюється сторонами з урахуванням нового терміну дії воєнного стану в Україні про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до Індивідуального договору.
Визначено обов`язок покупця здійснити повну оплату грошового зобов`язання, до 21.06.2024 (кінцева дата платежу). У випадку кожного продовження воєнного стану в Україні після 21.11.2022, кінцева дата платежу встановлюється наступним чином: зі спливом 18 (вісімнадцяти) місяців, що обчислюються з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому було скасовано/припинено дію воєнного стану в Україні, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду до Індивідуального договору.
Розмір вартості грошей продавця, визначений пунктом 2 додаткової угоди № 1 до Індивідуального договору забезпечується банківською гарантією за формою, наведеною в додатку до Індивідуального договору в редакції цієї додаткової угоди із закінченням строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 31 календарний день після настання кінцевого терміну оплати, визначеного пунктом 4.1.2 Індивідуального договору, і яка має бути надана продавцю не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати підписання цієї додаткової угоди сторонами. Сума такої банківської гарантії буде зменшуватись (за умови надання продавцем письмового погодження) на всі суми платежу (-ів), виплачені покупцем на користь продавця.
Пунктом 5 додаткової угоди № 2 до Індивідуального договору передбачено, що у разі кожного продовження дії воєнного стану в Україні після 21.11.2022, сторони вносять зміни до Індивідуального договору та узгодженого порядку виконання грошових зобов`язань шляхом укладення додаткової угоди (додаткових угод) стосовно продовження термінів (строків) оплати фактичного залишку грошового зобов`язання покупця (не змінюючи кратність/період погашення фактичного залишку грошового зобов`язання покупця, а також розміру процентів за користування грошовими коштами, які визначені в орієнтовному графіку щомісячних платежів на підставі положень пункту 2 додаткової угоди № 2).
На забезпечення виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" за додатковою угодою № 1 від 23.05.2022 та додатковою угодою № 2 від 20.10.2022 до Індивідуального договору ним були надані Акціонерному товариству "Укргазвидобування" банківські гарантії Акціонерного товариства "Банк Альянс" № 4490-22 від 26.10.2022 на суму 131 100 000 грн та № 4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн.
Наведені обставини встановлені на підставі доказів, що додані до заяви про забезпечення позову, а також судами під час розгляду справи № 910/7486/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерного товариства "Банк Альянс", про визнання укладеною додаткової угоди № 5 від 03.06.2024 до Індивідуального договору № ПГ0202/3172-22 від 02.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3171/34-22 від 02.02.2022.
Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2024 у справі № 910/7486/24, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 та постановою Верхового Суду від 03.12.2025, позов було задоволено та визнано укладеною додаткову угоду № 5 від 03.06.2024 до Індивідуального договору № ПГ0202/3172-22 від 02.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3171/34-22 від 02.02.2022, за замістом якої:
- пункт 4 Індивідуального договору викладено в такій редакції: 
" 4. Оплата за природний газ проводиться Покупцем на таких умовах: 4.1.1. 20 % від договірної вартості газу, що складає 32 775 000,00 грн. з ПДВ (тридцять два мільйони сімсот сімдесят п`ять тисяч грн. 00 коп.) - попередня оплата, виключно грошовими коштами на банківський рахунок Продавця у строк до 04.02.2022 (включно).
4.1.2. 80 % від договірної вартості газу, що складає 131 100 000,00 грн. з ПДВ (сто тридцять один мільйон сто тисяч грн. 00 коп.) - оплата до 28.02.2026 (включно), з обов`язковим наданням Покупцем Продавцю не пізніше 10 (десяти) календарних днів з дати підписання Додаткової угоди Сторонами банківської гарантії/змін до банківської гарантії на суму 131 100 000,00 грн. (сто тридцять один мільйон сто тисяч грн. 00 коп.) як забезпечення виконання Покупцем умов Договору та Індивідуального Договору, із закінченням строку такої банківської гарантії не раніше ніж через 31 календарний день після настання кінцевого терміну оплати, визначеного цим п. 4.1.2. Індивідуального Договору.
Сума такої банківської гарантії буде зменшуватись (за умови надання Продавцем письмового погодження) на всі суми платежу (-ів), виплачені Покупцем на користь Продавця." (пункт 1 додаткової угоди № 5);
- виконання грошового зобов`язання (далі - Грошове зобов`язання), яке включає в себе неоплачений залишок від Договірної вартості газу, визначений пунктом 4.1.2. Індивідуального Договору до Рамкового Договору та розмір вартості грошей Продавця, визначений пунктом 2 Додаткової угоди № 1 до Індивідуального Договору до Рамкового Договору, а також процентів за користування грошовими коштами Продавця у розмірі 2 % від фактичного розміру непогашеного залишку Грошового зобов`язання Покупця, Покупець зобов`язаний здійснювати після припинення/ скасування воєнного стану в Україні, запровадженого на підставі статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500- IX та Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX), Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 року № 2915-IX, Указом від 01.05.2023 р. № 254/2023, що затверджений Законом України від 02.05.2023 р. № 3057-IX, Указом від 26.07.2023 р. № 451/2023, що затверджений Законом України від 27.07.2023 р. № 3275-ІХ, Указом від 06.11.2023 р. № 734/2023, що затверджений Законом України від 08.11.2023 р. № 3429-ІХ, Указом від 05.02.2024 р. № 49/2024, що затверджений Законом України від 06.02.2024 р. № 3564-ІХ, Указом від 06.05.2024 р. №271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 р. № 3684- IX, тобто починаючи з 01.09.2024 (якщо воєнний стан в України припиниться/буде скасовано 12.08.2024), а у випадку продовження воєнного стану з/після 12.08.2024, то з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому було скасовано/ припинено дію воєнного стану в Україні, впродовж 18 (вісімнадцяти) календарних місяців згідно з графіком погашення, забезпечуючи щомісячну оплату: - фактичного залишку Грошового зобов`язання Покупця, рівними частинами; - процентів за користування грошовими коштами Продавця у розмірі 2 % від фактичного розміру непогашеного залишку Грошового зобов`язання Покупця станом на перше число кожного місяця розстрочення […]." (пункт 2 додаткової угоди № 5);
- у разі кожного продовження дії воєнного стану в Україні після 12.08.2024, Сторони вносять зміни до Індивідуального договору та узгодженого порядку виконання грошових зобов`язань шляхом укладення додаткової угоди (додаткових угод) стосовно продовження термінів (строків) оплати фактичного залишку Грошового зобов`язання Покупця (не змінюючи кратність/період погашення фактичного залишку Грошового зобов`язання Покупця, а також розміру процентів за користування грошовими коштами, які визначені в Орієнтовному графіку щомісячних платежів на підставі положень пункту 2 Додаткової угоди № 5." (пункт 5 додаткової угоди № 5).
Згідно тверджень заявника, за змістом умов додаткової угоди № 5 строк виконання зобов`язання з розрахунку за товар настане протягом 18 місяців з моменту скасування воєнного стану.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2026 Акціонерне товариство "Укргазвидобування", через Акціонерне товариство "Укрексімбанк" надіслало Акціонерному товариству "Банк Альянс" вимоги за банківськими гарантіями № 4490-22 від 26.10.2022 та № 4491-22 від 26.10.2022, про що свідчать відповідні SWIFT-повідомлення.
Наведене дає підстави для висновку, що Акціонерне товариство "Укргазвидобування" не визнає пролонгації строку виконання грошового зобов`язання на час дії воєнного стану та вважає, що строк оплати за договором настав, а отже, і настав гарантійний випадок за гарантіями. 
На це, як вважає судова колегія, слушно звернув увагу суд 1-ої інстанції.
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
За змістом статті 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Частиною 1 статті 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.
У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
Заявник обґрунтовував необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що сплата Акціонерним товариством "Банк Альянс" коштів за відповідними банківськими гарантіями на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" призведе до порушення майнових прав Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг", адже після сплати за гарантіями у Акціонерного товариства "Банк Альянс" виникне право регресу до Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" у сумі виплати, здійсненої на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування", що зумовить необхідність звертатися з новим позовом з метою поновлення порушених прав заявника та фактично нівелюватиме ефективний захист в цьому судовому процесі. 
Надаючи правову оцінку вищенаведеним фактичним обставинам цієї справи, судовою колегією зазначається, що у випадку звернення позивача до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а не підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).
Як зазначалось раніше, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.
Згідно зі статями 73, 74, 77, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
Оцінивши наведені заявником доводи, з врахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає вмотивованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями, як спосіб забезпечення позову про визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню відповідають принципам розумності, обґрунтованості, адекватності та збалансованості. Такі заходи спрямовані на збереження існуючого наразі стану речей і є ефективним засобом запобігання неможливості чи утруднення ефективного захисту прав позивача у разі задоволення позовних вимог.
Судова колегія вважає правильними висновки місцевого господарського суду про обґрунтованість побоювання заявника щодо неможливості захистити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, адже в разі сплати гарантом грошових коштів на користь бенефіціара за оспорюваними гарантіями гарант набуде право на зворотну вимогу до принципала, тоді як у разі задоволення позову в цій справі та визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню без вжиття судом заходів забезпечення позову, заявник буде змушений додатково звертатися із позовами про стягнення безпідставно набутих Акціонерним товариством "Укргазвидобування" коштів у разі сплати гарантом сум за такими банківськими гарантіями або про визнання відсутнім у Акціонерного товариства "Банк Альянс" права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю "І Джі Еф Трейдінг" за вже оплаченими банківськими гарантіями, які можуть бути визнані судом такими, що не підлягають виконанню. А відповідно, в разі визнання судом банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню, невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснення виплат за такими гарантіями спричинить виникнення нових судових спорів.
У цих висновках судова колегія звертається до усталеної правової позиції Верховного Суду, сформованої у справах за участі сторін цього спору, що викладена у постановах від 17.07.2025 у справі № 910/3606/25, від 26.08.2025 у справі № 910/6973/25, від 30.06.2026 у справі № 910/2453/26.
Відповідні правові висновки Верховного Суду, як вважає колегія суддів, правильно врахував й місцевий господарський суд. 
Колегія суддів звертає увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальний та ефективний захист або поновлення його порушених прав (інтересів), якщо рішення буде прийняте на його користь, в тому числі задля забезпечення можливості захисту порушених прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.
Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20).
Колегія суддів акцентує, що оскаржувана ухвала не вирішує спір по суті, не визнає гарантію недійсною, не покладає на банк додаткових зобов`язань, а має тимчасовий характер, спрямований виключно на збереження існуючого стану правовідносин.
Також суд апеляційної інстанції вказує, що тимчасове обмеження на здійснення виплат за гарантією не позбавляє банк права виконати гарантію в майбутньому, а лише відтерміновує таке виконання до моменту правової визначеності.
За наведеного судова колегія суддів висновуються про правильність висновків суду 1-ої інстанції про те, що заявником обґрунтовано та доведено наявність обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, наслідком чого є задоволення заяви про вжиття останніх.
В свою чергу, зважаючи на викладені в цій постанові висновки щодо суті спору, судовою колегією критично оцінюються доводи апелянта щодо порушення судом попередньої інстанції ст.ст. 136, 137 ГПК України у контексті мети, підстав та сутності забезпечення позову, а тому такі відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства. 
З приводу решти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, судова колегія зазначає, що наведені скаржником аргументи були почуті й враховані судом апеляційної інстанції. Натомість, ухвала в межах заявленого предмета апеляційного оскарження є вмотивованою, а місцевим господарським судом достатньо повно зазначено підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції"). 
У свою чергу, заперечення АТ "Банк Альянс", викладені у відзиві на апеляційну скаргу, за висновками колегії суддів є вмотивованими у відповідних межах. 
Додатково колегія суддів зазначає, що за частинами 1 та 4 статті 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування.
Статтею 141 ГПК України передбачає право господарського суду застосувати зустрічне забезпечення до особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову. Метою зустрічного забезпечення є співмірне вжиття судом заходів, спрямованих на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову відповідно до статті 146 Господарського процесуального кодексу України.
Інститут зустрічного забезпечення спрямований на реалізацію таких основних засад господарського судочинства як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та пропорційність, адже забезпечення позову певною мірою обтяжує відповідача і у випадку незадоволення вимог позивача зустрічне забезпечення гарантує можливість відшкодувати збитки.
На відміну від забезпечення позову, яке застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача та виконання судового рішення та вживається судом виключно за заявою учасника справи, зустрічне забезпечення має на меті зберегти певний баланс сторін та мінімізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів, і може застосовуватися судом за власною ініціативою. Окрім того, зустрічне забезпечення позову застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Такі висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 28.07.2023 у справі № 911/2797/22.
Як зазначено судом попередньої інстанції, наявні в матеріалах справи докази не дають підстав вважати, що особи, які набудуть статусу відповідачів понесуть збитки у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову.
Колегія суддів звертає увагу, що протилежних доказів не подано й до апеляційної скарги.
Відтак, на переконання судової колегії, вмотивованими є викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду 1-ої інстанції в частині відсутності правових підстав для зустрічного забезпечення.
Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за приписами частини 3 статті 138 ГПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Колегія суддів враховує, що 07.08.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» та Акціонерного товариства «Банк Альянс», у якій просить суд визнати видані Акціонерним товариством «Банк Альянс» банківські гарантії № 4490-22 від 26.10.2022 та № 4491-22 від 26.10.2022 такими, що не підлягають виконанню у зв`язку із закінченням строку їх дії.
Позов обґрунтовано тим, що зобов`язання Акціонерного товариства «Банк Альянс» (гарант) перед Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (бенефіціар) за банківськими гарантіями № 4490-22 від 26.10.2022 та № 4491-22 від 26.10.2022 є припиненими, оскільки сплив строк на які їх було видано та окрім цього Товариство з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» (принципал) не порушувало забезпечених цими гарантіями зобов`язань за індивідуальним договором № ПГ0202/3172-22 від 02.02.2022 до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № ПГ/3171/34-22 від 02.02.2022.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 910/9489/26 (адреса посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/139051224). 
Тобто, позивач подав позовну заяву до суду в межах встановленого статтею 138 ГПК України строку, чим у встановленому порядку реалізував процесуальне право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у рамках правовідносин, що склалися між сторонами.
У відповідності до частини 1 статті 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 ГПК України).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
За висновками колегії суддів, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, судом порушені норми процесуального законодавства, зокрема ст.ст. 136, 137, 236 ГПК України через неврахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку.
Отже, підсумовуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята відповідно до вимог матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта (АТ "Укргазвидобування").
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, - 

УХВАЛИВ: 
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2026 про забезпечення позову в справі № 910/9489/26 - залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.07.2026 у справі № 910/9489/26 про забезпечення позову - залишити без змін. 
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Акціонерне товариство "Укргазвидобування". 
4. Справу повернути до суду першої інстанції. 

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 17.09.2026. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді І.П. Ходаківська

В.А. Корсак