Справа № 156/889/26
Провадження № 3/156/425/26
Рядок статзвіту 149

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2026 року сел. Іваничі
Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Федечко М.О., дослідивши матеріали, які надійшли з Сектору поліцейської діяльності №2 (сел. Іваничі) Володимирського відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , місце роботи: інше (згідно даних протоколу),
За ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 та ч.1 ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП)
учасники справи:
особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,
про права передбачені ст.268 КУпАП, ст.ст.10, 63 Конституції України особі роз`яснено,
в с т а н о в и л а :
І. Опис обставин, установлених під час розгляду справи
ОСОБА_1 будучи притягнений до адміністративної відповідальності 07.10.2025 року за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП на шлях виправлення не став та 04.07.2026 року о 20:58 год. в с. Клопочин по трасі Т-03-05 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом (мотоциклом) марки SHINERAY 300, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці. Пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та у найближчому медичному закладі відмовився. Від подальшого керування транспортним засобом відсторонений, чим порушив п.2.5 ПДР. 
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП України.
Крім цього, ОСОБА_1 , 04.07.2026 року о 20:58 год. в с. Клопочин по трасі Т-03-05 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно протягом року керував транспортним засобом (мотоциклом) марки SHINERAY 300, д.н.з. НОМЕР_2 без посвідчення водія відповідної категорії, а саме не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 (а) ПДР.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП України.
Крім того, 04.07.2026 року о 20:58 год. в с. Клопочин по трасі Т-03-05 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував транспортним засобом (мотоциклом) марки SHINERAY 300, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснити зупинку на вимогу працівників поліції, які використовували проблискові маячки червоного та синього кольору та сирену гучномовця ігнорував, продовжував рух. Здійснено зупинку шляхом блокування вищевказаного транспорту, чим порушив п.2.4 ПДР. 
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122-2 КУпАП України.
На підставі положень ст.36 КУпАП матеріали у справах про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження.
ІІ. Пояснення учасників справи
В судовому засіданні, 30.07.2026 року ОСОБА_1 вину у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП визнав, щодо правопорушення передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП наголосив, що не відмовлявся проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, а щодо зупинки його працівниками поліції повідомив, що це чув що такі зупиняли його транспортний засіб.
ІІІ. Застосоване судом законодавство
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасно, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
У ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.
При цьому, у відповідності до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозицією частини 5 статті 126 КУпАП передбачено, що повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами 2-4 ст. 126 КУпАП тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Згідно з п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 1 ст.122-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил. Згідно з п. 8.9 б ПДР України вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.
Диспозицією ч.2 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну Поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 2 Загальних положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735: огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 3 ч. 1 зазначеної Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: - запах алкоголю з порожнини рота; - порушення координації рухів;- порушення мови;- виражене тремтіння пальців рук; - різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;- поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 частин 1 визначено, що огляд проводиться двома альтернативними способами: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
ІV. Оцінка суду щодо фактичних обставин справи
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 та ч.1 ст.122-2 КУпАП підтверджується:
- протоколом серії ЕПР 1 № 710840 від 04.07.2026 року у якому викладено обставини вчинення ОСОБА_1 та зміст правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП;
- протоколом серії ЕПР 1 № 710815 від 04.07.2026 року у якому викладено обставини вчинення ОСОБА_1 та зміст правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП;
- протоколом серії ЕПР 1 № 710858 від 04.07.2026 року у якому викладено обставини вчинення ОСОБА_1 та зміст правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд відносно ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не проводився, останній відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП «Іваничівська БПЛ» в якому зазначено, що огляд не проводився, ОСОБА_1 до медичного закладу не доставлявся, останній відмовився;
- зобов`язанням ОСОБА_1 до протоколу про адміністративне правопорушення ;
- копією постанови від 07.10.2025 року Іваничівського районного суду Волинської області, яка набрала законної сили 20.10.2025 року (з ЄДРСР) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП, враховуючи ст. 36 КУПАП, у виді штрафу 17000,00 грн.
-постановою про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, 24.08.2025 у виді штрафу в розмірі 3400 грн.;
- відеозаписами на DVD-R диску на яких зафіксовано, переслідування водія ОСОБА_1 , оскільки останній на законну вимогу працівників поліції не зупинявся. ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та був екстрено зупинений працівниками поліції. Під час встановлення особи та перевірки документів, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, оскільки вбачалися ряд ознак. ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (відео №00000_00000020260704205757_0016А, 04:2 хв.). ОСОБА_1 було повідомлено про його права та складення відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення за ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 та ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Проаналізовані документи, відповідно до ст. 251 КУпАП, є доказами у справі про адміністративне правопорушення, і доводять вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень і його винуватість.
При цьому судом враховується також те, що ОСОБА_1 дії працівників поліції щодо складання відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення не оскаржував, доказів неправомірної поведінки останніх та доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до них, - суду не скеровував.
Усі доводи зазначені у судовому засіданні ОСОБА_1 повністю спростовуються відеозаписами долученими до матеріалів справ.
На підставі досліджених доказів суддя дійшла висновку про те, що в діяннях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 та ч.1 ст.122-2 КУпАП, докази його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, котрі були повно та всебічно дослідження.
V. Накладення адміністративного стягнення
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність, за скоєння діянь, передбачених ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 та ч.1 ст.122-2 КУпАП, судом не встановлено.
При вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, суддею враховано також характер вчиненого правопорушення, дані про особу (не працює), ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що повторно протягом року притягується до адміністративної відповідальності та вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, оскільки саме таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, суддею враховано також характер вчиненого правопорушення, дані про особу (не працює), ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень, оскільки саме таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При вирішенні питання про накладення стягнення за допущене адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122-2 КУпАП, суддею враховано також характер вчиненого правопорушення, дані про особу (не працює), ступінь його вини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та вважає необхідним застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153,00 гривні, оскільки саме таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Відтак, на підставі ст. 36 КУпАП на ОСОБА_1 слід накласти стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.
У довідці СПД №2 (сел. Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області від 28.08.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував, згідно бази даних ІТС ІПНП. 
Суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 вересня 2023 року (Справа № 702/301/20, Провадження № 51-944 кмо 23) встановлено, що суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, визнаній винуватою в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту (ст. 286 КК України) або в цьому ж порушенні, вчиненому в стані сп`яніння (ст. 286-1 КК України), незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане в передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Такого висновку суд дійшов також з огляду на роз`яснення Верховного Суду від 04.12.2025 року за вих. №718/0/158-25. Тому, суд застосовує до ОСОБА_1 додаткове покарання за ч.5 ст.126 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років, за ч.2 ст.130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.
Відтак, на підставі ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 слід накласти стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Підстави для застосування до ОСОБА_1 додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу, передбаченого санкцією ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, відсутні, так як належних доказів про право власності ОСОБА_1 на транспортний засіб SHINERAY 300, д.н.з. НОМЕР_2 , суду не надано.
VІ. Судові витрати
Також відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується в дохід держави судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн. 
Керуючись ч.5 ст.126, ч.2 ст.130, ч.1 ст.122-2, ст.ст. 283, 284, 285 КУпАП, суддя -
п о с т а н о в и л а :
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 (сто п`ятдесят три) гривні 00 коп. 
На підставі ст. 36 КУпАП накласти на  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , стягнення у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу – 15 днів з дня вручення йому цієї постанови. Реквізити для сплати штрафу: отримувач коштів: ГУДКСУ у Волинській області; код за ЄДРПОУ: 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA588999980313050149000003001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.
У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк стягнути в порядку примусового виконання цієї постанови з ОСОБА_1 в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 81 600 (вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету : 22030106) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Строк пред`явлення постанови для виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області.

Суддя М.О. Федечко