ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" липня 2026 р. Справа№ 910/15023/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Мальченко А.О.
суддів: Михальської Ю.Б. 
Тищенко А.І. 

при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2026
у справі № 910/15023/25 (суддя Я.В. Маринченко)
за позовом Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської філії акціонерного товариства «Укртелеком»
до ОСОБА_1 
про стягнення 547 156,45 грн, -
за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Київської філії акціонерного товариства «Укртелеком» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 547 156,45 грн.
Позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору № 80С310/СЦ/ВИХ/1191 від 26.11.2025 в частині повної та своєчасної оплати за оренду нерухомого майна, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 434 553,51 грн. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 87303,75 грн та 3% річних у розмірі 8451,90 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.03.2026 у справі №910/15023/25 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії акціонерного товариства «Укртелеком» заборгованість у розмірі 434 553,51 грн, пеню у розмірі 87 303,75 грн, 3% річних у розмірі 8 451,90 грн та судовий збір у розмірі 6 565,88 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 530, 549, 625, 629, 762 Цивільного кодексу України та встановленими судом обставинами прострочення виконання відповідачем свого обов`язку щодо своєчасної та у повному обсязі оплати орендних платежів за договором оренди.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення пені у розмірі 87 303,75 грн та 3% річних у розмірі 8 451,90 грн та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.
Відповідач вважає, що він має бути звільнений від сплати пені та 3% річних з огляду на положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Хоча вказаним пунктом закону звільнено від відповідальності боржників за кредитними договорами, однак, за доводами відповідача, дія цього пункту повинна розповсюджуватись також на інші договори, у тому числі, і договори оренди нерухомого майна.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2026 у справі №910/15023/25 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.
04.05.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2026 у справі №910/15023/25 та призначено її розгляд на 11.06.2026. Акціонерному товариству «Укртелеком» в особі Київської філії акціонерного товариства «Укртелеком» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 27.05.2026.
12.05.2026 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської філії акціонерного товариства «Укртелеком» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду, - без змін. Вважає, що оскільки, договір оренди нерухомого майна №69-КМФ/24 від 03.12.2024 не передбачає специфічні умови, які можна класифікувати, як договір позики, кредиту та фінансового лізингу, а орендні відносини базувались на платі за користування майном, а не грошима, тому правила для кредитів чи лізингу тут не застосовуються за аналогією, що виключає можливість поширення дії пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (щодо особливостей нарахування штрафних санкцій під час воєнного стану) на спірні правовідносини.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2026 розгляд апеляційної скарги відкладено на 16.07.2026.
Відповідач у судове засідання, призначене на 16.07.2026 свого уповноваженого представника не направив, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Судова колегія, вислухавши думку представника позивача щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності скаржника, враховуючи ту обставину, що відповідач не з`явився у судове засідання вдруге, дійшла висновку про наявність підстав для подальшого розгляду справи без участі вказаного учасника справи. 
Так, згідно з частинами 1 та 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду. 
Водночас, колегія звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Представник позивача висловив заперечення проти апеляційної скарги, вказуючи на безпідставність її доводів та вимог, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду - залишити без змін. 
16.07.2026 у судовому засіданні колегією суддів було проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 03.12.2024 між Акціонерним товариством «Укртелеком» (далі - позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Кузнєцовою Аллою Євгенівною (далі-Орендар, відповідач) був укладений договір оренди нерухомого майна № 69-КМФ/24 (далі-Договір). 
Згідно з п. 1.1. Договору позивач передає, а відповідач бере в строкове платне користування наступне майно: нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на четвертому поверсі 4 - поверхової будівлі АТС-433,434 (приміщення 4 поверху, гр. прим. №4, №№ 1-11, 14-16, 28-39, сходи VII відповідно до плану за поверхами), загальною площею 494,6 кв.м., для використання у якості готелю або хостелу, або офісу, або для ведення іншої господарської діяльності, незабороненої законом. Межі нерухомого майна, що передається в оренду, зазначено на план-схемі у Додатку №1 до Договору. 
Відповідно до п. 2.1 Договору передача орендованого майна в користування здійснюється за актом приймання-передачі. 
Пунктом 11.1. Договору сторони визначили, що даний договір набирає чинності після його підписання сторонами і діє до 07 листопада 2025 року включно та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що згідно зі ст. 631 ЦК України умови договору застосовуються до відносин, що виникли з 08.11.2024.
08.11.2024 між сторонами був підписаний акт приймання-передачі майна, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на четвертому поверсі 4-поверхової будівлі АТС-433,434 (приміщення 4 поверху, гр. прим. №4, №№ 1-11, 14-16, 28-39, сходи VII відповідно до плану за поверхами), загальною площею 494,6 кв.м. У вказаному акті зазначено про задовільний технічний та санітарний стан орендованого майна. Згідно з п. 3.1. Договору за користування орендованим майном відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу орендну плату, що складається з: 
плати за користування нерухомим майном, визначеної за орендною ставкою у розмірі 41,67 гривень за 1 м2 за місяць (без урахування ПДВ), що з урахуванням ПДВ та коефіцієнта загальних площ становить 24 731,98 гривень за 494,6 м2 за місяць;
плати за надання позивачем послуг з утримання орендованого майна, порядок розрахунку та розмір якої зазначено у Додатку №2 до договору. При визначенні такої плати підлягає застосуванню коефіцієнт використання загальних площ (якщо такий визначений договором). 
Деталізація послуг з утримання орендованого майна наведена у Додатку №2 до договору (п. 3.3 Договору). 
Відповідно до п. 3.5 Договору відшкодування відповідачем вартості використаної електроенергії здійснюється згідно з показниками окремо встановленого лічильника (якщо окремий лічильник не встановлено, то відповідно до суми середнього електроспоживання, що визначається орендодавцем). Таке відшкодування не здійснюється у разі, якщо орендарем за попереднім узгодженням з орендодавцем укладено окремий договір з постачальником електроенергії. 
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Зважаючи на дату передачі орендованого майна у користування та дату повернення його з користування, відповідно, перший та/або останній розрахункові періоди можуть бути меншими за календарний місяць. У такому випадку орендна плата нараховується пропорційно кількості календарних днів у відповідному розрахунковому періоді (п. 3.6. Договору).
Відповідно до п. 3.7. Договору орендна плата сплачується щомісяця шляхом перерахування у безготівковому порядку на банківський рахунок орендодавця у наступному порядку:
орендна плата (за виключенням плати за надання послуг з утримання орендованого майна) сплачується не пізніше 20 числа розрахункового (поточного) місяця;
плата за надання послуг з утримання орендованого майна сплачується до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Відповідно до п. 3.8. Договору орендна плата сплачується на підставі рахунку-акту, що надсилається позивачем відповідачу на його e-mail або за допомогою іншого узгодженого сторонами способу обміну документами. У разі неотримання відповідачем рахунку-акту від позивача, відповідач зобов`язаний здійснити оплату плати за користування майном не пізніше 20 числа місяця, у якому має бути здійснена така оплата. При цьому, розмір плати за надання послуг з утримання орендованого майна визначається у розмірі, що дорівнює попередній оплаті за надання таких послуг (з подальшим корегуванням переплати/недоплати орендодавцем).
Відповідно до п. 5.3.12. Договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.
Згідно з п. п. 6.2. Договору у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим договором, орендар, на вимогу орендодавця, сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення зобов`язання.
На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято в оренду об`єкт, що є предметом договору.
Між тим, як зазначає позивач та вбачається із матеріалів справи, сторони відповідно до п. 11.6.1. Договору за взаємною згодою достроково розірвали Договір, що підтверджується Актом приймання-передачі майна (повернення) від 07.05.2025.
Під час розгляду спору судом також встановлено, що відповідач не в повному обсязі сплатив орендну плату за період користування орендованим майном з 01.01.2025 по 07.05.2025.
Листами № 601-ВИХ-КV-82Е100-2025 від 29.05.2025 та № 80С310/СЦ/ВИХ/696 від 15.07.2025 позивач надіслав відповідачу претензії із проханням перерахувати на рахунок позивача заборгованість з орендної плати у добровільному порядку. Однак, заборгованість не було сплачено.
У відповідь на претензію № 80С310/СЦ/ВИХ/696 від 15.07.2025 відповідач листом від 23.07.2025 повідомив, що підтверджує наявність заборгованості та намір її сплатити, але просив розтермінувати погашення заборгованості на три місяці, а саме до 31.10.2025.
Розглядаючи позовні вимоги про стягнення боргу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог у повному обсязі. Відповідачем у апеляційній скарзі рішення суду першої інстанції у цій частині не оскаржується.
Натомість, апелянт навів доводи щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача пені та 3% річних.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (частина 3 статті 549 ЦК України).
Сторони у п. 6.2. Договору передбачили, що у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань за цим Договором, орендар, на вимогу орендодавця, сплачує пеню від суми простроченого зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення зобов`язання.
Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони є арифметично правильними, такими, що відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства.
Відтак, суд першої інстанції законно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги у цій частині у повному обсязі.
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо можливості застосування до спірних правовідносин сторін положень пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Натомість, спірні правовідносини сторін виникли щодо оренди нерухомого майна, відтак, не підпадають під правове регулювання пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи усі фактичні обставини справи, встановлені місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, а також доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2026 відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.
Колегія суддів враховує доводи відзиву на апеляційну скаргу у тій мірі, у якій вони узгоджуються з висновками суду апеляційної інстанції, зробленими за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доказів і доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України», очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на заявника - ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2026 у справі №910/15023/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2026 у справі №910/15023/25 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/15023/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України. 

Головуючий суддя А.О. Мальченко 

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко