ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року
м. Київ

справа № 646/1660/20
провадження № 61-8619св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:
позивачка за первісним позовом, відповідачка за зустрічним - ОСОБА_1 ,
відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним - ОСОБА_2 , 

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2023 року у складі судді Янцовської Т. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2024 року у складі колегії суддів Мальованого Ю. М., Бурлаки І. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна. 

Позов мотивовано тим, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2017 року, але фактично сім`я припинила своє існування, та з 16 лютого 2020 року сторони проживають окремо. 

За час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти придбано: автомобілі AUDI А6 2995, HYUNDAI SONATA та мотоцикл. Зазначені транспортні засоби мають бути визнані судом спільною сумісною власністю подружжя, але оскільки вони є неподільними речами, тому мають бути присуджені відповідачу, а грошова компенсація, замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на це майно, підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1/2 його дійсної вартості. Вартість автомобілю AUDI А6 2995 складає 44 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату подання позовної заяви складає 1 091 992,00 грн. Вартість мотоцикла HARLEY-DAVIDSON FXCWC 1584, складає від 10 000,00 до 16 500,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить від 248 180,00 грн до 409 497,00 грн. Встановити дійсну вартість мотоцикла не є можливим, оскільки вказана модель мотоцикла в мережі Інтернет не представлена для продажу. 

Таким чином, грошова компенсація замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності має складати у загальній сумі 848 874,87 грн (545 996,00 грн + 164 419,25 грн). Вартість автомобіля HYUNDAI SONATA складає 276 919,24 грн.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06 травня 2021 року, ОСОБА_1 просила суд:
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію у розмірі 416 175,00 грн, що становить 1/2 вартості автомобілю AUDI А6 2995, 2017 року випуску, 177 783,00 грн, що становить 1/2 вартості мотоциклу HARLEY-DAVIDSON FXCWC 1584, 2008 року випуску;
визнати автомобіль HYUNDAI SONATA 2359, 2014 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільним майном подружжя, в порядку поділу майна подружжя виділити у власність відповідача автомобіль марки HYUNDAI SONATA 2359, 2014 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , стягнути з відповідача 168 015,50 грн в рахунок компенсації вартості 1/2 частини за автомобіль марки HYUNDAI SONATA 2359.

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що транспортні засоби AUDI А6 2995, 2017 року випуску, HARLEY-DAVIDSON FXCWC ROCKERC, 1584, 2008 року випуску, HYUNDAI SONATA, 2014 року випуску, є спільною власністю подружжя. Автомобіль HYUNDAI SONATA вартістю 102 994,70 грн є єдиним транспортним засобом, зареєстрованим на відповідачку ОСОБА_1 . За ОСОБА_2 зареєстровано два транспортних засоби (автомобіль AUDI А6 і мотоцикл HARLEY-DAVIDSON Davidson FXCWC RockerC), тому немає сенсу позбавляти відповідачку ОСОБА_1 права власності на автомобіль HYUNDAI SONATA. 

Транспортні засоби придбані у США в зруйнованому (аварійному) стані. Після ввезення на територію України здійснено їх перевезення до м. Харкова та проведено ремонт (відновлення), що дозволило отримати сертифікати відповідності та надалі здійснити першу реєстрацію транспортних засобів у територіальному сервісному центрі МВС України. 

Вважає, що ці витрати повинні враховуватися при поділі майна подружжя, які виникли: з договору № ДГ-0000060 про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів від 06 грудня 2018 року у розмірі 1 093 597,80 грн; за договором № ДГ-0000058 про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів від 04 грудня 2018 року у розмірі 628 505,33 грн; за договором № ДГ-0000034 про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів від 25 лютого 2019 року у розмірі 118 720,90 грн; за договором № 1 на перевезення вантажу та експедиційні послуги від 07 грудня 2018 року, а всього 2 233 500,82 грн. Отже, зазначена сума підлягає розподілу між подружжям, виходячи з рівності часток.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Червонозаводський районний суд м. Харкова (натепер - Основ`янський районний суд міста Харкова) рішенням від 28 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнив частково.

Стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 171 149,04 грн, що становить 1/2 вартості автомобіля AUDI А6 2995, 2017 року випуску (далі - автомобіль AUDI А6), 40 270,25 грн, що становить 1/2 вартості мотоцикла HARLEY-DAVIDSON FXCWC 1584, 2008 року випуску (далі - мотоцикл HARLEY-DAVIDSON). У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна задовольнив частково.

Визнав у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки HYUNDAI SONATA 2359, 2014 року випуску, синього кольору, № двигуна НОМЕР_2 , № кузову НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - автомобіль HYUNDAI SONATA). Стягнув із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля HYUNDAI SONATA у сумі 51 497,35 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що врахувавши вимогу ОСОБА_2 про одержання грошової компенсації його частки у спільному сумісному майні від автомобіля HYNDAI SONATA, а також те, що він особисто як інший з подружжя не користувався зазначеним транспортним засобом, який зареєстрований за ОСОБА_1 , перебуває у її користуванні, та є неподільною річчю, суд виснував, що спірний автомобіль набутий сторонами в період шлюбу та підлягає залишенню у власності ОСОБА_1 , а тому ОСОБА_2 має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення його права власності на спірне майно - автомобіль HYNDAI SONATA. 

На час звернення ОСОБА_1 з позовом до суду автомобіль AUDI А6 та мотоцикл HARLEY-DAVIDSON вже не були об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Ці транспортні засоби перереєстровано ОСОБА_2 на користь своєї матері ОСОБА_4 без згоди позивачки в період шлюбу, без укладення договору купівлі- продажу, а тому ОСОБА_1 має право на грошову компенсацію 1/2 вартості транспортних засобів AUDI А6 та HARLEY-DAVIDSON, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , виходячи з вартості транспортних засобів на час розгляду справи. 

Суд взяв до уваги вартість спільного майна подружжя, встановлену висновками експерта № 060702, № 060701, № 060703 від 14 червня 2021 року ФОП ОСОБА_5 , та залишив поза увагою звіти про визначення ринкової вартості майна станом на 28 квітня 2021 року ФОП ОСОБА_6 , оскільки у звіті не зазначено, що цей експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_2 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що судові рішення Старовижівського районного суду Волинської області, надані ним, виконані, а також зобов`язання за цими рішеннями погашені ним за особисті кошти.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

Харківський апеляційний суд постановою від 23 травня 2024 року, з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 27 травня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишив без задоволення.

Рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2023 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль HYUNDAI SONATA та стягнення з неї на користь ОСОБА_2 грошової компенсацію вартості 1/2 частки вказаного автомобіля у сумі 51 497,35 грн скасував. У порядку поділу спільного майна подружжя стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля HYUNDAI SONATA в сумі 89 167,75 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції у частині визначеного розподілу майна подружжя, а саме по 1/2 вартості автомобіля AUDI А6, автомобіля HYUNDAI SONATA та мотоцикла HARLEY-DAVIDSON, оскільки вказаний розподіл відповідає вимогам чинного законодавства. 

Суд апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_1 автомобіль HYUNDAI SONATA передала ОСОБА_2 та фактично він не перебуває у її володінні, а тому вона не має можливості ним користуватися. Під час розгляду справи апеляційним судом представником ОСОБА_1 надано доказ відчуження спірного автомобіля HYUNDAI SONATA, зокрема договір купівлі-продажу, який вчинено від імені ОСОБА_1 за довіреністю, та укладено 23 квітня 2020 року між відповідачем ОСОБА_2 та третьою особою. Отже, після звернення позивачки до суду з позовом ОСОБА_2 за довіреністю від ОСОБА_1 реалізовано автомобіль HYUNDAI SONATA, а факт його продажу приховано від позивачки. Взявши до уваги, що автомобіль HYUNDAI SONATA на час ухвалення судового рішення уже не належав позивачці, апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції в цій частині та стягнув із ОСОБА_2 1/2 частину вартості цього автомобіля на користь ОСОБА_1 , що становить 89 167,75 грн.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за 1/2 частину боргових зобов`язань апеляційний суд вказав, що у період з 24 січня 2022 року до 03 березня 2022 року, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 25 березня 2021 року, ОСОБА_2 сплатив заборгованість за договорами в розмірі 2 243 501,19 грн, що підтверджується відповідними доказами. Суд апеляційної інстанції зазначив, що з часу проведення ремонту та складання висновку експерту вартість транспортних засобів суттєво зменшилася. Автомобілі та мотоцикл використовувалися також на користь сім`ї, під час спільного проживання подружжя, тобто їх вартість зменшена внаслідок спільної експлуатації сторонами, та надалі особисто ОСОБА_2 . Отже, покладення половини суми боргу за відновлювальний ремонт транспортних засобів на ОСОБА_1 суперечитиме принципу справедливості та рівності сторін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

14 червня 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2024 року у цій справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення частини боргу в порядку поділу спільного майна подружжя і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦУПК України та вказує, що суд апеляційної інстанції застосовав норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц та постановах Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 245/9244/17, від 08 липня 2020 року у справі № 465/275/16-ц, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17047/20, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Заявник зазначає, що рішеннями Старовижівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2020 року (справа № 168/430/20), від 17 листопада 2020 року (справа № 168/473/20), від 22 грудня 2020 року (справа № 168/432/20), від 17 лютого 2021 року (справа № 168/431/20), які набрали законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договорами № Д-0000058, № Д-0000060, № Д-0000034 відповідно 1 087 729,71 грн, 386 808,70 грн, 622 637,24 грн відповідно, а також за договором № 1 на перевезення вантажу та експедиційні послуги з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 112 347,43 грн, тобто у загальному розмірі 2 243 501,01 грн. Наявність боргових зобов`язань підтверджена відповідними доказами, тому такі боргові зобов`язання повинні враховуватися під час поділу майна подружжя. 

Борг за вказаними судовими рішеннями повністю сплачений ОСОБА_2 за особисті кошти, що підтверджено наявними у матеріалах справи квитанціями (а. с. 196). Апеляційний суд наведеного не врахував, а мотиви постанови суду апеляційної інстанції в цій частині ґрунтується на припущеннях того, що з часу проведення ремонту автомобілів та складання висновку експерта вартість транспортних засобів суттєво зменшилася. Однак автомобілі та мотоцикл використовувалися подружжям під час спільного проживання, тобто їх вартість зменшилася внаслідок спільної експлуатації сторонами, а надалі особисто ОСОБА_2 . Отже, покладення половини суми боргу за відновлювальний ремонт на ОСОБА_2 суперечить принципу справедливості та рівності сторін.

Крім того, обставина зменшення вартості транспортних засобів порівняно з тим розміром сум, витрачених на їх придбання і ремонт, не може покладатися в основу висновків суду про відмову у поділі боргів подружжя, оскільки це не передбачено ні нормами СК України і ЦК України, ні висновками Верховного Суду щодо застосування положення частини четвертої статті 65 СК України. 

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 03 вересня 2024 року у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою, витребував справу із суду першої інстанції, надав строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2026 року визначено колегію суддів для розгляду цієї справи у такому складі: Сердюк В. В. (суддя-доповідач), Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 09 вересня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 3658 (т. 1, а. с. 5).

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 25 березня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до інформації регіонального сервісного центру МВС у Харківській області від 19 лютого 2020 року автомобіль AUDI А6 на обліку з 19 квітня 2019 року та зареєстрований за ОСОБА_2 ; мотоцикл HARLEY-DAVIDSON на обліку з 04 червня 2019 року, зареєстрований за ОСОБА_2 (т. 1, а. с. 6 зворот).

Згідно з інформацією регіонального сервісного центру МВС у Харківській області від 11 березня 2020 року вбачається, що автомобіль HYUNDAI SONATA на обліку з 10 липня 2019 року, зареєстрований за ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 36).

З інформації регіонального сервісного центру МВС у Харківській області від 03 квітня 2020 року перереєстрація 17 березня 2020 року транспортних засобів: мотоцикла HARLEY-DAVIDSON, автомобіля AUDI А6 на ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 70).

Згідно з висновком експерта від 21 травня 2020 року № 45-ЦЗ/20, проведеного оцінювачем-експертом Харківської торгово-промислової палати, ринковий діапазон вартості автомобіля AUDI А6 складає 782 490,00 - 1 100 780,00 грн, мотоцикла HARLEY-DAVIDSON складає 305 040,00 - 411 140,00 грн (т. 1, а. с. 109-110).

З інвойсу від 20 липня 2018 року № 211607202 вбачається придбання ОСОБА_2 автомобіля AUDI А6 за 11 000,00 дол. США (т. 1, а. с. 143). З інвойсу від 20 лютого 2018 року № 21107322 вбачається придбання позивачкою ОСОБА_1 автомобіля HYUNDAI SONATA за 2 563,00 дол. США (т. 1, а. с. 149).

04 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено договір № ДГ-0000058 про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, за пунктами 1.1, 1.2 якого виконавець зобов`язується виконати ремонт та надати послуги з технічного обслуговування автомобільних транспортних засобів за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (надані послуги). Згідно з додатком № 1 до договору технічному обслуговуванню та ремонту підлягає автомобіль AUDI А6, 2017 (т. 1, а. с. 239-234). Відповідно до наряду-замовлення № 1 від 04 грудня 2018 року, який є невід`ємною частиною договору № ДГ-0000058, вартість усіх робіт з ремонту автомобіля AUDI А6 склала 180 000,00 грн (т. 1, а. с. 237 зворот). З накладної № 1 від 12 грудня 2018 року, яка є невід`ємною частиною договору № ДГ-0000058, вбачається факт закупки матеріалів для ремонту автомобіля AUDI А6 на суму 747 674,00 грн ( т. 1, а. с. 238-239).

06 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено договір № ДГ-0000060 про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, за пунктами 1.1, 1. 2 якого виконавець зобов`язується виконати ремонт та надати послуги з технічного обслуговування автомобільних транспортних засобів за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (надані послуги). Згідно з додатком № 1 до договору технічному обслуговуванню та ремонту підлягає автомобіль HYNDAI SONATA (т. 1, а. с. 224 зворот - 225). Відповідно до наряду-замовлення № 1 від 06 грудня 2018 року, який є невід`ємною частиною договору № ДГ-0000060, вартість усіх робіт з ремонту автомобіля HYNDAI SONATA склала 137 240,00 грн (т. 1, а. с. 228). З накладної № 1 від 14 грудня 2018 року, яка є невід`ємною частиною договору № ДГ-0000060, вбачається факт закупки матеріалів для ремонту автомобіля HYNDAI SONATA на суму 192 337,00 грн (т. 1, 228 зворот - 229).

07 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 укладено договір № 1 на перевезення вантажу та експедиційні послуги (т. 1, а.с. 249-250). Згідно із заявкою-замовленням № 1 від 07 грудня 2018 року, яка є невід`ємною частиною договору № 1 від 07 грудня 2018 року, вартість перевезення мотоциклу HARLEY-DAVIDSON склала 98 000,00 грн ( т.1, а. с 251).

25 лютого 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено договір № ДГ-0000034 про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, згідно з пунктами 1.1, 1.2 якого виконавець зобов`язується виконати ремонт та надати послуги з технічного обслуговування автомобільних транспортних засобів за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (надані послуги). Згідно з додатком № 1 до договору технічному обслуговуванню та ремонту підлягає мотоцикл HARLEY-DAVIDSON (т. 1, а. с. 243-244). Відповідно до наряду-замовлення від 25 лютого 2019 року № 1, який є невід`ємною частиною договору № ДГ-0000034, вартість усіх робіт з ремонту мотоциклу HARLEY-DAVIDSON склала 158 860,00 грн (т. 1, а. с. 246 зворот). З накладної № 1 від 28 лютого 2019 року, яка є невід`ємною частиною договору № ДГ-0000034, вбачається факт закупки матеріалів для ремонту мотоциклу HARLEY-DAVIDSON на суму 379 498,00 грн (т. 1, а. с. 247).

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2020 року у справі 168/473/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 112 347,43 грн заборгованості за договором № 1 на перевезення вантажу та експедиційні послуги від 07 грудня 2018 року та судовий збір у розмірі 1 123,00 грн (т. 3, а. с. 205-207). Додатковим рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 грудня 2020 року у справі 168/473/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 250,00 грн (т. 3, а. с. 208- 209).

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2020 року у справі 168/430/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів № ДГ-0000058 від 04 грудня 2018 року в сумі 1 087 729,71 грн (т. 3, а. с. 220-221).

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року у справі № 168/432/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів № ДГ-0000060 від 06 грудня 2018 року в сумі 386 808,70 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 868, 09 грн та 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу (т. 4, а. с. 8-10).

Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17 лютого 2021 року по справі 168/431/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів № ДГ-0000034 від 25 лютого 2019 року в сумі 622 637,24 грн, 6 226, 37 грн судового збору та 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (т. 3, а. с. 243-244) .

Додатковим рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17 лютого 2021 року у справі 168/430/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 судові витрати, пов`язані із розглядом справи, в загальному розмірі 11 510,00 грн (т. 3, а. с. 222-224).

Відповідно до висновку про визначення ринкової вартості майна, проведеного ФОП ОСОБА_6 , станом на 28 квітня 2021 року середня ринкова вартість мотоцикла HARLEY-DAVIDSON складає 355 567,00 грн (т. 2, а. с. 201-212).

За висновком про визначення ринкової вартості майна, проведеного ФОП ОСОБА_6 , станом на 28 квітня 2021 року, середня ринкова вартість автомобіля AUDI А6 складає 832 350,00 грн (т. 2, а. с. 223-234).

Згідно з висновком про визначення ринкової вартості майна, проведеного ФОП ОСОБА_6 , станом на 28 квітня 2021 року середня ринкова вартість автомобіля HYNDAI SONATA складає 336 031,00 грн (т. 3, а. с. 1-12).

Відповідно до висновку експерта № 060702 від 14 червня 2021 року ФОП ОСОБА_5 ринкова вартість мотоцикла HARLEY-DAVIDSON на момент проведення дослідження становить 80 540,51 грн (т. 3, а. с. 35-52).

За висновком експерта № 060701 від 14 червня 2021 року ФОП ОСОБА_5 ринкова вартість автомобіля HYNDAI SONATA складає 178 335,50 грн (т. 3, а. с. 65-82).

Згідно із висновком експерта № 060703 від 14 червня 2021 року ФОП ОСОБА_5 ринкова вартість автомобіля AUDI А6 становить 342 298,08 грн (т. 3, а. с. 92-109).

Відповідно до акта приймання-передавання від 31 січня 2022 року, складеного між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , останнім повністю погашена заборгованість за договором № 1 на перевезення вантажу та експедиційні послуги від 07 грудня 2018 року та на виконання рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2020 року у справі № 168/473/20, додаткового рішення від 02 грудня 2020 року, двох виконавчих листів цього ж суду у цій же справі, виданих 20 січня 2021 року (т. 3, а. с. 202). Відповідно до квитанції № 3 від 28 січня 2022 року ОСОБА_2 сплатив ФОП ОСОБА_8 суму в розмірі 118 720, 90 грн (т. 3, а. с. 203).

Згідно з актом звірки взаємних розрахунків від 31 січня 2022 року, складеного між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , зобов`язання за договором № 1 на перевезення вантажу та експедиційні послуги від 07 грудня 2018 року (та рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2020 року у справі № 168/473/20, додаткового рішення від 02 грудня 2020 року, двох виконавчих листів цього ж суду у цій же справі) виконані повністю, заборгованість між сторонами відсутня, сторони не мають претензій одна до одної (т. 3, а. с. 204).

Відповідно до акта приймання-передавання виконання зобов`язання з оплати від 04 лютого 2022 року, складеного між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , останнім повністю сплачена заборгованість за договором № ДГ-0000034 від 25 лютого 2019 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, стягнута за рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17 лютого 2021 року у розмірі 632 863, 61 грн (т. 3, а. с. 217).

За квитанцією № 22 від 24 січня 2022 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_7 суму в розмірі 370 000,00 грн (т. 3, а. с. 218). Відповідно до квитанції № 14 від 25 січня 2022 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_7 суму в розмірі 262 863,70 грн (т. 3, а. с. 219).

Згідно з актом приймання-передавання виконання зобов`язань з оплати від 04 лютого 2022 року, складеного між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , останнім сплачена заборгованість за договором № ДГ-0000058 від 04 грудня 2018 року за надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів в розмірі 1 099 239,71 грн, підстава - рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2020 року та 17 лютого 2021 року (т. 3, а. с. 238).

За квитанцією № 24 від 27 січня 2022 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_7 суму в розмірі 370 000,00 грн (т. 3, а. с. 239). Відповідно до квитанції № 6 від 01 лютого 2022 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_7 суму в розмірі 350 000,00 грн (т. 3, а. с. 240). Відповідно до квитанції № 3 від 03 лютого 2022 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_7 суму в розмірі 379 239,80 грн (т. 3, а. с. 241).

Згідно з актом приймання-передавання виконання зобов`язань з оплати від 04 лютого 2022 року, складеного між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , останнім сплачена заборгованість за договором № ДГ-0000060 від 06 грудня 2018 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів в розмірі 392 676,79 грн, підстава - рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року (т. 4, а. с. 6). Відповідно до квитанції № 24 від 26 січня 2022 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_7 суму в розмірі 392 676,79 грн (т. 4, а. с. 7).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду

За положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частина перша статті 400 ЦПК України визначає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційна скарга містить доводи щодо оскарження рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду лише в частині стягнення частини боргу в порядку поділу спільного майна подружжя. В іншій частині судові рішення не оскаржені, тому в силу вимог статті 400 ЦПК України касаційному перегляду не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним критеріям оскаржувані судові рішення в оскаржуваній частині відповідають з огляду на таке.

За положеннями статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Стаття 63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначається за правилами статті 70 СК України.

Так, відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18).

Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 24 червня 2026 року у справі № 161/1468/20, провадження № 61-2751св25).

Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно із частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Ключовим для вирішення питання про компенсацію одним із подружжя іншому компенсації вартості відчуженого спільного сумісного майна є не лише наявність на це письмової згоди іншого з подружжя, а використання виручених від продажу грошових коштів не в інтересах сім`ї чи на її потреби (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 127/23356/22, провадження № 61-11874св23).

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. При цьому суди повинні досліджувати, чи були отримані грошові кошти витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами (постанова Верховного Суду від 26 листопада 2025 року у справі № 592/7657/23, провадження № 61-16333св24).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) виснувала, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що, за своїм змістом, свідчить про їх солідарний характер, незважаючи на відсутність у законі вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають із правочинів, укладених в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватися при поділі майна подружжя.

Для визначення, чи є боргові зобов`язання, набуті одним з подружжя, спільними та чи підлягатимуть вони врахуванню під час поділу майна, потрібно з`ясувати, чи укладено договір в інтересах сім`ї, а не у власних, а також чи використано одержане за договором в інтересах сім`ї. Якщо один з подружжя, уклавши відповідний правочин, отримує кошти чи інше майно, яке використовує в інтересах сім`ї, то в іншого виникає зобов`язання щодо повернення цих коштів. Однак якщо гроші одержано для власних потреб, таке боргове зобов`язання поділу не підлягає.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Частина перша статті 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, в частині, яка переглядається в касаційному порядку, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що у період з 24 січня 2022 року до 03 березня 2022 року, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 25 березня 2021 року, ОСОБА_2 сплатив заборгованість за договорами в розмірі 2 243 501,19 грн, однак із часу проведення ремонту та складання висновку експерта вартість транспортних засобів суттєво зменшилася, автомобілі та мотоцикл використовувалися також на користь сім`ї, під час спільного проживання сторін у справі, тобто їх вартість зменшена внаслідок спільної експлуатації сторонами, а надалі особисто ОСОБА_2 , обґрунтовано виснував, що покладення половини суми боргу за відновлювальний ремонт транспортних засобів на ОСОБА_1 суперечитиме принципу справедливості та рівності сторін, а тому правильно відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині.

З таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується.

Посилання у касаційній скарзі на постанови Великої Палати Верховного Суду , Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України) колегія суддів до уваги не бере, оскільки постанови, надані для порівняння хоч і ухвалені у подібних правовідносинах, але за інших фактичних обставин, встановлених судами, що обумовлює і різність їх правового регулювання, тому таке посилання є нерелевантним. 

Доводи касаційної скарги про те, що відповідними судовими рішеннями, які набрали законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість у загальному розмірі 2 243 501,01 грн, а наявність боргових зобов`язань підтверджена відповідними доказами, тому такі боргові зобов`язання повинні враховуватися під час поділу майна подружжя, спростовуються матеріалами справи.

У цій справі встановлено, що:
рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2020 року у справі 168/430/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів № ДГ-0000058 від 04 грудня 2018 року в сумі 1 087 729,71 грн (т. 3, а. с. 220-221);
додатковим рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17 лютого 2021 року у справі 168/430/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягнуто витрати пов`язані із розглядом справи в загальному розмірі 11 510,00 грн (т. 3, а. с. 222-224);
рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року у справі 168/432/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів № ДГ-0000060 від 06 грудня 2018 року в сумі 386 808,70 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 868, 09 грн та 2 000,00 грн витрат на правничу допомогу (т. 4, а. с. 8-10).
рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17 листопада 2020 року у справі 168/473/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 112 347,43 грн заборгованості за договором № 1 на перевезення вантажу та експедиційні послуги від 07 грудня 2018 року та судовий збір у розмірі 1123, 47 грн (т. 3, а. с. 205-207);
додатковим рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 02 грудня 2020 року у справі 168/473/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 250,00 грн (т. 3, а. с. 208-209);
рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17 лютого 2021 року у справі 168/431/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів № ДГ-0000034 від 25 лютого 2019 року в сумі 622 637,24 грн, 6 226,37 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу (т. 3, а. с. 243-244). 

Суди встановили, що загальний розмір заборгованості стягнутої вказаними судовими рішеннями становить 2 243 501,01 грн.

У період з 24 січня 2022 року до 03 березня 2022 року, тобто після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 25 березня 2021 року, ОСОБА_2 сплатив заборгованість за договорами в розмірі 2 243 501,19 грн, що підтверджується відповідними квитанціями.

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 642/8107/14-ц, провадження № 14-108звц21).

Матеріалами справи доведено та це не оспорюється сторонами, що заборгованість за вказаними вище договорами виникла у зв`язку з відновлюваним ремонтом та транспортуванням спільного майна подружжя, а саме: автомобіля AUDI А6, автомобіля HYUNDAI SONATA та мотоцикла HARLEY-DAVIDSON, якими в подальшому подружжя користувалося разом, а надалі ОСОБА_2 особисто. Отже, суди встановили, що одним із подружжя укладено договори в інтересах сім`ї, а тому цивільні права та обов`язки за цими договорами виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватися при поділі майна подружжя (постанова Верхового Суду від 31 січня 2024 року у справі № 638/18499/18-ц, провадження № 61-4104св23).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У цій справі суди встановили, що відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2020 року, загальна вартість робіт з відновлення AUDI A6 разом із використаними запасними частинами складає 927 674,00 грн. Водночас за висновком експерта № 060703 від 14 червня 2021 року ФОП ОСОБА_5 ринкова вартість автомобіля AUDI А6 на момент проведення дослідження становить 342 298,08 грн (т. 3, а. с. 92 - 109).

Згідно із рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 17 лютого 2021 року загальна вартість ремонтних робіт разом з використаними запасними частинами мотоцикла HARLEY-DAVIDSON складає 538 358,00 грн. Разом із тим, відповідно до висновку експерта № 060702 від 14 червня 2021 року ФОП ОСОБА_5 ринкова вартість мотоцикла HARLEY-DAVIDSON на момент проведення дослідження становить 80 540,51 грн (т. 3, а. с. 35-52).

За рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року загальна вартість ремонтних робіт разом з використаними запасними частинами HYUNDAI SONATA складає 329 577,00 грн. Але відповідно до висновку експерта № 060701 від 14 червня 2021 року ФОП ОСОБА_5 ринкова вартість автомобіля HYNDAI SONATA на момент проведення дослідження складає 178 335,50 грн (т. 3, а. с. 65-82).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вказав, що з часу проведення ремонту та складання висновку експерта, вартість транспортних засобів суттєво зменшилася, що підтверджено належними та допустимими доказами.
Автомобілі та мотоцикл використовувалися на користь сім`ї, під час спільного проживання подружжя, тобто вартість транспортних засобів зменшилася внаслідок спільної експлуатації сторонами, а надалі особисто ОСОБА_2 . 

Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка є у вільному доступі, вказані судові рішення оскаржувалися в апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Волинський апеляційний суд ухвалою від 12 жовтня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 як особи, яка не брала участі у справі, на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2020 року та додаткове рішення цього суду від 17 лютого 2021 року у справі у справі 168/430/20 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрив.

Волинський апеляційний суд ухвалою від 10 листопада 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року у справі у справі № 168/432/20 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрив.

Волинський апеляційний суд ухвалою від 21 жовтня 2021 року у справі № 168/431/20 апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрив.

Підставою закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 . Волинський апеляційний суд вбачав те, що оскаржуване рішення не стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 .

Тобто при вирішенні питання щодо розміру вартості стягнутого відновлювального ремонту транспортних засобів ОСОБА_1 не була учасником відповідних цивільних справ, апеляційні провадження за її скаргами були закриті, оскільки на час звернення ОСОБА_1 до Волинського апеляційного суду з апеляційними скаргами питання про визнання транспортних засобів спільною сумісною власністю вирішено не було, що унеможливило надання ОСОБА_1 своїх заперечень щодо розміру боргових зобов`язань.

Колегія суддів звертає увагу, що справедливість - це одна з основних засад права, яка є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003, від 02 листопада 2004 року у справі № 15-рп/2004).

У Рішенні Конституційного Суду України від 12 квітня 2012 року зазначено, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права (пункт 2.2. мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення положень статті 24 Конституції України (справа про рівність сторін судового процесу № 9-рп/2012). 

За таких обставин апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що покладення половини суми боргу за проведення відновлювального ремонту транспортних засобів на ОСОБА_1 суперечитиме принципу справедливості та рівності сторін, а тому підстави для стягнення грошових коштів відсутні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при поділі майна та пов`язаних з цим витрат чи компенсацій вирішальним є реальний технічний стан речі та її вартість на момент розгляду справи судом. 

Наведене також спростовує доводи касаційної скарги про те, що обставина зменшення вартості транспортних засобів порівняно з тим розміром сум, витрачених на їх придбання і ремонт, не може покладатися в основу висновків суду про відмову у поділі боргів подружжя.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав для скасування правильних по суті судових рішень, оскільки ґрунтуються на необхідності переоцінки доказів і обставин, яким суди першої та апеляційної інстанцій надали належу оцінку. Водночас відповідно до вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Вирішуючи спір, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин, повно та всебічно встановили обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які в оскаржуваній частині відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено 
з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині і не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування постанови апеляційного суду, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 28 листопада 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2024 року, з урахуванням ухвали цього суду про виправлення описки від 27 травня 2024 року, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді 	В. В. Сердюк   	
	О. М. Осіян  	
	Н. Ю. Сакара