Номер провадження 2/754/5186/26
Справа №754/1931/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

20 липня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
головуючої-судді - Панченко О.М.,
секретаря судових засідань - Сарнавського М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ :

10.02.2026 року позивач через електронний кабінет звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 80 125,61 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.08.2020 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №96647599000, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 49 500 грн. з умовою сплати процентів за користування кредитом. АТ «Укрсиббанк» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши кредитні кошти, натомість відповідач не виконав умови кредитного договору та кошти не повернув. Надалі 23.12.2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» було укладено договір №229, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Потім 23.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір № 23/12-2021/229 згідно з яким до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Потім 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким до ТОВ «Коллект центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 80 125,61 грн., з яких: 47 604,81 грн. заборгованість по кредиту, 32520,80 грн. відсотки за користування кредитом. Окрім заборгованості позивач просив стягнути із відповідача також судові витрати.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.02.2026 року прийнято до розгляду, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано по справі докази.
02.03.2026 року на електронну адресу від АТ «Укрсиббанк» надійшли витребувані судом докази.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
17.08.2020 року між ОСОБА_1 між АТ «Укрсиббанк» укладений договір-анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з правилами) №96647599000, відповідно до умов якого відповідачу було надано ліміт кредитування у розмірі 49 500грн.
Відповідно до договору-анкети передбачена процентна ставка 55% річних.
Відповідно до пункту 1.2. договору банк встановлює ліміт овердрафту на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим договором-анкетою та правилами.
Відповідно до пункту 2.14. договору договір укладається на невизначений строк та набирає чинності з моменту укладення договору-анкети.
Як вбачається з виписки по рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , 17.08.2020 встановлений кредитний ліміт в розмірі 49 500грн. 
Надалі 23.12.2021 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» було укладено договір №229, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Потім 23.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір № 23/12-2021/229 згідно з яким до ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Потім 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект центр» було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з яким до ТОВ «Коллект центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 80 125,61 грн., з яких: 47 604,81 грн. заборгованість по кредиту, 32520,80 грн. відсотки за користування кредитом.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути позику та відсотки за користування нею, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, позику не повернув, нараховані відсотки не сплатив.
Надалі на підставі укладених договорів відступлення прав вимоги право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, перейшло до позивача.
Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно і належним чином, то суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором.
Не зважаючи на те, що позивач не надав доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимоги на підставі кредитного договору, суд вважає, що це не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів.
В той же час відповідач не надав доказів сплати боргу за кредитним договором ні на користь АТ «Укрсиббанк», ні на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс», ні на користь ТОВ «Вердикт Капітал», ні на користь позивача по справі.
Розподіл судових витрат по справі.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до частин 1 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано:
копію договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 1 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал асісстанс», заявку на надання юридичної допомоги № 2492 від 03.11.2025, якою погоджено надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 25000 грн., витяг з акту № 16 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2025 року, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу станом на 28 листопада 2025 року за договором становить 25000 грн.
Беручи до уваги складність справи, яке є справою незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт по підготовці позову та процесуальних документів, ціну позову та значення справи для сторін, враховуючи при визначенні суми відшкодування реальність адвокатських витрат (дійсність та необхідність), розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ - 44276926, адреса: 01133, м.Київ, вул..Мечнікова, буд.3, оф.306) заборгованість за кредитним договором №96647599000 від 17.08.2020 року у розмірі 80 125,61 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 3000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні іної частини витрат на правничу допомогу - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. 
В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2026 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.М. Панченко