Справа № 345/267/26 
Провадження № 22-ц/4808/899/26 
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О. О.,
суддів:   Девляшевського В. А., Пнівчук О. В.,
за участю секретаря Кузнєцова В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 16 березня 2026 року, ухвалене в складі судді Миговича О. М.в м. Калуші, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2026 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 14.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (надалі – Товариство) та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 2647904 в електронній формі (надалі – Договір), відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти (кредит) у розмірі 15 000 грн на умовах, визначених кредитним договором, а останній зобов`язався повернути кредит та проценти за користування ним на умовах та в терміни, визначені Договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Однак,  ОСОБА_1 не виконав належним чином умов кредитного договору.
Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 49 200 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 15 000 грн; заборгованість за процентами – 34 200 грн.
21.04.2021 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2647904 від 14.07.2020.
Посилаючись на зазначені обставини та норми права, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 2647904 від 14.07.2020 в загальному розмірі 49 200 грн, сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 16 березня 2026 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором № 2647904 від 14.07.2020 в сумі 6 450,00 грн. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 349,03 грн та 1048,78 грн витрат на правову допомогу.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу. Вважає таке рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Щодо розрахунку заборгованості та нарахування кредитної заборгованості станом на дату звернення до суду зазначає, що розмір непогашеного кредиту відповідача складає 49 200,00 грн. Вказана сума складається із: 15 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 34 200,00 грн – заборгованість за відсотками, 0.00 грн – заборгованість за комісією.
Відповідач був завчасно проінформований, що сума процентів за договором значно перевищуватиме суму кредиту, і зробив усвідомлений вибір: підписом у Паспорті кредиту він підтвердив, що отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Нарахування відсотків здійснювалося у відповідності до умов, які сторони визначили як обов`язкові: пп. 1.5 та 1.5.2 Договору сторони погодили стандартну фіксовану процентну ставку у розмірі 1,90 % на день від суми кредиту. Водночас Договором також передбачено можливість застосування зниженої процентної ставки 0,57 % у разі належного виконання споживачем зобов`язань, визначених п. 1.5.1 Договору, а саме — за умови повного погашення кредитної заборгованості у строк, встановлений пунктом 1.4 Договору, або протягом трьох календарних днів після його спливу. Відповідно до 1.5.2 Договору стандартна процента ставка 1,90 % в день від суми кредиту застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.п. 4.1-4.6 цього Договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Кредитор розраховував орієнтовну вартість кредиту, виходячи із припущення, що споживач виконуватиме обов`язки у строки, визначені Договором (п. 1.9 Договору), що також передбачає можливість застосування зниженої процентної ставки виключно за умови такого належного виконання.
Заявлена сума процентів є математичним результатом виконання умов п. 1.5 та п. 3.1 Договору за весь період фактичного користування грошима, а її розмір був відомий відповідачу ще до отримання коштів із Паспорта кредиту.
Позивачем було надано належні докази на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 та його обов`язку щодо повернення коштів відповідно до умов кредитного договору. Останній відповідно до наданого розрахунку неодноразово вносив платежі щодо погашення кредитної заборгованості. Однак їхня сума не покривала основну суму боргу та була недостатньою для повного погашення кредиту; платежі тільки продовжували строк користування кредитом.
Платіж 8550 грн (11.09.2020) було внесено після закінчення строку кредитування, тобто в період існування простроченої заборгованості. У зв`язку з цим він підлягав обов`язковому зарахуванню відповідно до встановленої Договором черговості погашення — у першу чергу на погашення прострочених процентів.
Платіж у розмірі 2565 грн здійснений 12.08.2020 - у межах строку кредитування та зараховано на погашення процентів за користування кредитом відповідно до умов Договору щодо черговості погашення.
Вказані платежі також були враховані коли позивач формував свої позовні вимоги.
Щодо зарахування процентних платежів у тіло кредиту як частину позовних вимог, Товариство не може погодитися з таким.
Зазначає, що до тіла кредиту відносяться кошти, які позичальник безпосередньо отримав в банку чи іншій фінансовій установі, і не відносяться відсотки, неустойки чи інші платежі, визначені Законом України «Про споживче кредитування» та погоджені сторонами при укладанні кредитного договору.
Платежі щодо погашення відсотків були погоджені умовами кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . Тому зарахування суми погашень у тіло кредиту є порушенням прав позивача, щодо правомірного повернення заборгованості.
На думку апелянта, позиція суду першої інстанції про те, що відповідачем було погашено відсотки в повному обсязі, у зв`язку з чим зменшено розмір тіла кредиту, не враховує фактичних обставин справи та наявних доказів, які свідчать про неповне виконання зобов`язань, тому такий висновок є передчасним та необґрунтованим.
Вказує, що відповідач не виконав взяте на себе зобов`язання ні перед первісним кредитором (ТОВ «Авентус Україна»), ні перед новим – ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». У зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було вимушене звернутись із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.
Просить скасувати рішення Калуського міськрайонного суду від 16.03.2026 та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, вирішити питання судових витрат щодо стягнення на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплаченого судового збору за подання позовної заяви та витрати на правову (правничу) допомогу; сплаченого судового збору в сумі 3993,60 грн за подання апеляційної скарги.
Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заяви (клопотання) учасників справи
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Зокрема, відповідач повідомлявся про розгляд справи в тому числі шляхом направлення судових повісток та опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленням про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки відповідач суду не повідомив.
Представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» в апеляційній скарзі просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника апелянта. Також 21.07.2026 надіслав на адресу апеляційного суду клопотання про розгляд справи в його відсутності.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом апеляційної скарги рішення суду оскаржується в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Тому апеляційним судом переглядається в цій частині.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заочне рішенням Калуського міськрайонного суду від 16 березня 2026 року зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.07.2020 між ТОВ «Авентус Україна» (первісним кредитором) та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі Договір № 2647904 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Кредитний договір підписано ОСОБА_1 14.07.2020 о 06:19:44 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М219656, а також в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» відображено особисті відомості позичальника, зокрема РНОКПП, паспортні дані, адресу зареєстрованого місця проживання, номери мобільних телефонів, електронну пошту.
Довідкою про ідентифікацію стверджено підписання ОСОБА_1 14.07.2020 Договору № 2647904 про надання споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором М219656, який було відправлено 14.07.2020 о 06:19:44 на його номер телефону.
Згідно з п. 1.3 вказаного Договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 15 000 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1 Договору).
За змістом копії листа ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 6513-ВП від 16.12.2025 відповідно до Договору № ВП-200417-1 від 20.04.2017 було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» успішні перекази коштів на картки клієнтів, зокрема: 14.07.2020 на суму 15 000 грн, маска картки № НОМЕР_1 .
Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» від 03.02.2026 № 20.1.0.0..0/7-260202/44839-БТ, поданого на виконання ухвали суду першої інстанції від 23,01.2026 про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . Повідомлено про зарахування на вказаний рахунок 14.07.2020 коштів в сумі 15 000 грн (а.с. 22-25).
Пунктом 1.4 Договору визначений строк кредиту – 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору.
Згідно п.п. 4.1-4.5 Договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2-4.5 Договору. Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 Договору. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4.3 Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Відповідно до п. 1.5 Договору тип процентної ставки – фіксована.
Знижена процентна ставка - 0,57 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процента ставка - 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.п. 4.1-4.6 цього Договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України (п.п. 1.5.1, 1.5.2 Договору).
Якщо відбулося продовження строку користування кредитом повернення кредиту та сплата процентів, що нараховуються в період пролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту відображається споживачу в Особистому кабінеті, крім випадку визначеного в пп. 6.1.1 Договору. Для та цілей цього Договору проценти, що нараховуються в період прострочення вважаються простроченими, та підлягають сплаті відповідно до черговості передбаченої пунктом 6.3 Договору (п. 6.1 Договору).
Графік платежів наведений у Додатку № 1 до Кредитного договору та підписаний ОСОБА_1 14.07.2020 о 06:19:44 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М219656. З нього вбачається, що позичальник зобов`язувався до 13.08.2020 повернути 15 000 грн кредиту та сплатити проценти в розмірі 2565,00 грн, а всього – 17 565,00 грн.
Істотні умови Кредитного договору № 2647904 від 14.07.2020, зокрема щодо суми кредиту, строку кредитування, процентних ставок, порядку повернення кредиту та загальної вартості кредиту для споживача, також відображені у Паспорті споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 14.07.2020 о 06:19:44 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М219656.
Згідно з Карткою обліку договору (розрахунок заборгованості) ТОВ «Авентус Україна» заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2647904 від 14.07.2020 становить 49 200,00 грн, з яких: 15 000,00 грн – сума боргу за тілом кредиту, 34 200,00 грн – сума боргу зі сплати процентів. Встановлено також, що позичальник здійснював часткові платежі для погашення заборгованості за процентами, а саме: 12.08.2020 – 2565,00 грн, 11.09.2020 – 8550,00 грн, всього – 11 115,00 грн.
21.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» (первісним кредитором) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги № ККАУ-21042021, за умовами якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 2647904 від 14.07.2020 (№ 491 в Реєстрі боржників До Договору відступлення права вимоги № ККАУ-21042021 від 21.04.2021).
Вищенаведене підтверджується копією витягу з Реєстру боржників як Додатку № 1 до вказаного Договору, Актом приймання-передачі Реєстру боржників та платіжною інструкцією від 21.04.2021 № 29846 щодо оплати за відступлення права вимоги.
Відтак, у результаті відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора за Кредитним договором № 2647904 від 14.07.2020, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 
12.01.2026 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 досудову вимогу погасити заборгованість за Кредитним договором № 2647904 від 14.07.2020 в сумі 49 200,00 грн, яка залишилася без виконання.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту укладення між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 15 000,00 грн, часткової сплати ним процентів за користування кредитом у сумі 11 115,00 грн, а також переходу до позивача права грошової вимоги на підставі договору відступлення права вимоги. Водночас суд дійшов висновку, що відповідно до строку кредитування нараховані відсотки відповідачем було погашено в повному обсязі в сумі 2565 грн 12.08.2020. А сплачені ним 11.09.2020 8550,00 грн (поза межами строку кредитування) слід зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту. Тому суд вважав обґрунтованими тільки вимоги стосовно стягнення суми заборгованості за тілом кредитом з урахуванням погашення на суму 6450,00 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача суд стягнув пропорційно сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 349,03 грн та 1048,78 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Однак, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками, з огляду на наступне.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).
Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов укладеного Кредитного договору № 2647904 від 14.07.2020 первісним кредитором надано відповідачу кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту та за відсотками.
Переглядаючи рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що рішення суду першої інстанції в частині обставин укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, переходу права вимоги до позивача не оскаржується.
Щодо вирішення вимоги про стягнення нарахованих процентів та тіла кредиту, апеляційний суд зазначає наступне.
З огляду на наведені норми права, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.
У справі, що переглядається, умовами кредитного договору передбачено, що кредит – 15 000,00 грн – надається строком на 30 днів з кінцевим терміном повернення 13.08.2020 (п. 1.4 Договору).
Разом з тим, п.п. 4.1-4.5 Договору сторони передбачили, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2-4.5 Договору. Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 Договору. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4.3 Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, позичальник здійснював часткові платежі для погашення заборгованості за процентами, а саме: 12.08.2020 – 2565,00 грн (сума нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою - 0,57 % в день від суми кредиту у межах строку надання кредиту – 30 днів) та 11.09.2020 – 8550,00 грн (сума нарахованих процентів за стандартною процентною ставкою - 1,90 % в день від суми кредиту у межах строку пролонгації – наступні 30 днів).
Відтак, у відповідності до п.п. 4.1-4.5 Договору позичальником було двічі продовжено строк кредиту, щоразу на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору. Тобто, з 14.07.2020 по 12.08.2020 – перший строк надання кредиту – 30 днів; з 13.08.2020 (наступний день після сплати відсотків) по 11.09.2020 – продовжено строк користування кредитом у відповідності до п.п. 4.1-4.5 Договору після сплати відсотків на чергові 30 днів; з 12.09.2020 (наступний день після сплати відсотків) по 11.10.2020 – продовжено строк користування кредитом у відповідності до п.п. 4.1-4.5 Договору після сплати відсотків на чергові 30 днів.
В подальшому позичальник відсотки по кредиту не сплачував. Отже, строк кредитування – до 11.10.2020.
Інших підстав для продовження строку кредитування матеріали справи не містять, і позивачем такі не доведено. Послання апелянта на продовження такого ще на 90 днів нічим не передбачено.
Таким чином, доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження щодо продовження строку кредитування.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно вважав сплачені 11.09.2020 8550,00 грн поза межами строку кредитування і відмінусував такі від тіла кредиту.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15 000,00 грн тіла кредиту та 8550,00 грн нарахованих відсотків з 12.09.2020 по 11.10.2020, а всього – 23 550,00 грн.
Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, є підстави для зміни судового рішення.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 16 березня 2026 року змінити, стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором № 2647904 від 14.07.2020 в сумі 23 550 грн 00 коп. В задоволені решти вимог – відмовити.
Щодо судових витрат
Відповідно до положень частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 13 вказаної статті передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в сумі 23 550 грн 00 коп., пропорційно слід стягнути з відповідача на користь позивача 1274,38 грн сплаченого судового збору за подання позову (2662,40*23550/49200) та 3829,27 грн витрат за надання правничої допомоги (8000*23550/49200). А також 1911,57 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги (3993,60*23550/49200).
Згідно вимог пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому судове рішення у цій справі в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 16 березня 2026 року змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх) заборгованість за Договором № 2647904 від 14.07.2020 в сумі 23 550 (двадцять три тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп. (з яких 15 000 грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 8550 грн 00 коп – заборгованість за відсотками), а також 1274 (одну тисячу двісті сімдесят чотири) грн 38 коп. сплаченого судового збору за подання позову та 3829 (три тисячі вісімсот двадцять дев`ять) грн 27 коп. витрат за надання правничої допомоги. В задоволені решти вимог – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79029, м. Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 4-й поверх) 1911 (одну тисячу дев`ятсот одинадцять) грн 57 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з її ухвалення, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:  О. О. Томин
Судді:  В. А. Девляшевський
О. В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 22 липня 2026 року.