ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/15370/25	Головуючий у 1-й інстанції Якімець Т.І. 	
Провадження № 22-ц/817/629/26 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Гірського Б.О.
суддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.
за участю секретаря - Дідух М.Є.,
законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 та представника
відповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 -
адвоката Жеребецької І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/15370/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від імені яких діє адвокат Жеребецька Ірина Орестівна на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року (ухвалена суддею Якімцем Т.І., повна ухвала суду складена 10 березня 2026 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року клопотання представника позивачки - адвоката Білик Л.С. про призначення судової земельно-технічної експертизи - задоволено.
Призначено у даній цивільній справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
3. На вирішення експерта поставлено наступні питання:
1) Чи відповідають площі та конфігурації, а також реальне місцерозташування тому, що зазначене у кадастровому плані, земельних ділянок ОСОБА_1 , площею 0,36 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .?
2) Чи проходять огорожі, що розділяють земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , по земельній ділянці ОСОБА_1 , і якщо так, то яка фактична площа земельної ділянки ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням поставлених огорож?
Витрати з оплати судової земельно-технічної експертизи віднесено на рахунок сторони позивача.
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.
У розпорядження експерта направлено матеріали цивільної справи Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/15370/25.
Провадження у даній цивільній справі зупинено на час проведення експертизи.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат Жеребецька І.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу про призначення судової земельно-технічної експертизи скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.
Вказує, що предметом позовних вимог є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, тобто предметом доказування є саме доведення позивачкою факту, що відповідачі користуються земельною ділянкою, яка перебуває у її власності однак, матеріали справи не місять таких доказів.
Наголошує на тому, що призначення експертизи відбувається виключно у випадку, коли для з`ясування обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Проте, земельні ділянки позивачки є не сформовані, межі земельних ділянок не встановлені та зі сторони ОСОБА_1 не було надано суду належних та допустимих доказів порушення своїх прав.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
У судовому засіданні представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат Жеребецька І.О., а також відповідачка ОСОБА_3 підтримали вимоги апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній.
Законний представник позивача — ОСОБА_2 заперечив в судовому засіданні доводи апеляційної скарги, вважає ухвалу суд про призначення експертизи законною та обґрунтованою, оскільки тільки експерт може дати відповідь на запитання чи користуються відповідачі земельною ділянкою, яка їм не належить.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.
Фактичні обставини справи.
На вирішенні в суді перебуває спір про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, шляхом демонтажу огорожі, яка на думку позивача побудована відповідачами на частині земельної ділянки, яка їм не належить.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року клопотання представника позивачки - адвокат Білик Л.С. про призначення судової земельно-технічної експертизи - задоволено.
Призначено у даній цивільній справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
3. На вирішення експерта поставлено наступні питання:
1) Чи відповідають площі та конфігурації, а також реальне місцерозташування тому, що зазначене у кадастровому плані, земельних ділянок ОСОБА_1 , площею 0,36 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .?
2) Чи проходять огорожі, що розділяють земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , по земельній ділянці ОСОБА_1 , і якщо так, то яка фактична площа земельної ділянки ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням поставлених огорож?
Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України.
Позиція апеляційного суду. 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (допустимість доказів).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 102-113 ЦПК України, Законом України "Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, та враховувати відповідні правові позиції, висловлені у постановах Верховного Суду з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.
За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
У відповідності до статті 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. 
Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до частин 3-5 статті 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.
Згідно статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Судова експертиза – це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України про «Судову експертизу»).
У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20 сформовано висновок щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування; відзначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами (Постанова Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі № 278/2100/21).
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20, зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Ураховуючи предмет спору у цій справі, колегія суддів вважає, що проведення судової земельно-технічної експертизи є одним із засобів доказування, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення такої експертизи, адже її проведення необхідне для повного, об`єктивного і всебічного встановлення обставин справи, забезпечення стороні позивача права на подання обґрунтованих доказів, а стороні відповідача права на подання обґрунтованих заперечень по справі.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, викладеної у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00), експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Питання, які поставлені судом першої інстанції на вирішення експертам, прямо пов`язані з предметом розгляду справи та потребують спеціальних знань.
Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому, розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.
Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Необхідність призначення судової експертизи в цивільному процесі обумовлена, насамперед, необхідністю з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру, не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення цивільного спору по суті.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які б були безумовною підставою скасування оскаржуваного судового рішення. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів, та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена 15 липня 2026 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді:   Костів О.З.

Храпак Н.М.