КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/530/26 
Провадження № 1-кп/391/79/26

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.08.2026 р. | селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілої – адвоката ОСОБА_6 
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Компаніївка кримінальне провадження за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зелене, Компаніївського району, Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Компаніївського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 має у власності територію домоволодіння, яка розташована в АДРЕСА_2 , яка межує з територією домоволодіння, що розташована по АДРЕСА_2 , та яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У 2014 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник земельний спір, для вирішення якого ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про порушення права власності, за результатами розгляду якого 05.06.2015 Компаніївським районним судом Кіровоградської області відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача. В подальшому, ОСОБА_4 , не погодившись із рішенням Компаніївського районного суду, звернувся до Кіровоградського Апеляційного суду з метою оскарження рішення Компаніївського районного суду.
01.06.2016 на підставі рішення Кіровоградського Апеляційного суду скасовано рішення суду першої інстанції та задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 шляхом зобов`язання ОСОБА_7 пересунути паркан в сторону земельної ділянки по АДРЕСА_3 відповідно до встановлених межових знаків №6 і №5, №2 і №4, що відображено в схемі додатку №3 висновку земельної експертизи, про що 06.07.2016 був винесений виконавчий лист №391/1151/14-ц. За результатами виконання виконавчого листа 26.06.2019 начальником Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ОСОБА_8 винесено постанову про закриття виконавчого провадження.
Згодом, ОСОБА_4 , не погоджуючись із постановою про закриття виконавчого провадження, звернувся до Бобринецького районного суду, щоб оскаржити вказану постанову. 10.10.2019 Бобринецький районний суд виносить ухвалу (справа №391/1151/14-ц), якою відмовляє в задоволенні скарги ОСОБА_4 , яка на підставі апеляційної скарги ОСОБА_4 оскаржена до Кропивницького апеляційного суду.
10.12.2019р., Кропивницьким апеляційним судом на підставі ухвали рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області залишено без змін. Після цього, не погоджуючись з рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області та Кропивницького апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з метою оскарження рішення суду першої інстанції та постанови про закриття виконавчого провадження від 26.06.2019. 05.11.2020 р., Постановою Верховного Суду України (справа №391/1151/14) прийнято остаточне рішення, яким касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.10.2019 та рішення Кропивницького апеляційного суду від 10.12.2019 залишено без змін. Постанова набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає, яку ОСОБА_4 отримав особисто 24.11.2020 під розпис рекомендованим листом.
В подальшому, будучи обізнаним про остаточне рішення Верховного суду України, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні ВП №2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області по вул. Кільцевій 34Б, у м. Кропивницький, Кіровоградської області, діючи умисно, будучи попередженим під підпис у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.06.2023 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, передбачену ст.383 КК України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно надав завідомо неправдиве повідомлення щодо умисного невиконання рішення суду ОСОБА_7 , яке було зареєстровано до журналу ЄО під номером 1714 від 01.06.2023, яке за результатами розгляду працівниками поліції списано до справи.
В подальшому, ввівши в оману орган досудового розслідування, ОСОБА_4 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда шляхом подання скарги на рішення посадових осіб ВП № 2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 01.06.2023., яка в подальшому була задоволена.
На підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.07.2023 (№1 кс/404/2117/23) за заявою ОСОБА_4 , внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023121040000518 від 02.08.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, яке 19.06.2024 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України за відсутності в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 383 КК України, тобто як завідомо неправдиве повідомлення суду, органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення. 
В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, в обґрунтування якого зазначено, що кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 383 КК України є злочином невеликої тяжкості, який, як встановлено органом досудового розслідування, вчинено ОСОБА_4 01.06.2023 року. Отже, станом на 24.08.2026 року, минув строк понад три роки, а тому, є підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, зазначивши, що обвинувачення за ч.1 ст. 383 КК України – є йому зрозумілим. Вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 383 КК України він не визнає, але просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. Підстави такого звільнення та наслідки, йому роз`яснені та є зрозумілим. Також йому зрозуміло, що таке звільнення відбувається з нереабілітуючих підстав.
Прокурор підтримав клопотання, вказавши, що перешкод для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з підстав, вказаних захисником, немає. Обвинувачений від досудового розслідування та суду не ухилявся, до кримінальної відповідальності весь цей час не притягувався. Оскільки з часу скоєння правопорушення пройшло три роки, просив клопотання задовольнити. 
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 заперечував у задоволенні заявленого клопотання захисника, оскільки, на його думку, в даному випадку кваліфікація кримінального правопорушення повинна бути за ч.2 ст. 383 КК України, строк давності якої становить 5 років.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У ч. 2 ст. 285 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.
За правилами ч. 3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України - як завідомо неправдиве повідомлення суду, органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, яке відбулося 01.06.2023 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 383 КК України є нетяжким злочином.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні закінчився трирічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
На підставі викладеного, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 383 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України – є нетяжким злочином, з часу вчинення якого (згідно обвинувального акту) пройшло три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України не зупинявся та не переривався, обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження на цих підставах, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити.
При вирішенні цього питання суд враховує також наступне.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", передбачене у ст. 49 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17 звернуто увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Таким чином, відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім того, як зазначено в Постанові Верховного суду від 14.01.2026 р., справа №454\3997\24, провадження №51-3649км25 «із системного аналізу норм КПК та КК слідує, що передбачений ст. 49 КК інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення зі згодою потерпілої сторони на таке звільнення. В даному випадку застосування положень ст. 49 КК є обов`язковим для суду, а тому позиція потерпілих у цьому кримінальному провадженні не є вирішальною». 
Також суд приймає до уваги положення ч.1,3 ст. 337 КПК України відповідно до якого судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується за ч.1 ст. 383 КК України. Тому суд вирішує клопотання сторони захисту саме за таким обвинуваченням ОСОБА_4 . Санкція ч.2 ст. 383 КК України містить більш суворе покарання, ніж санкція ч.1 ст. 383 КК України, у зв`язку з чим виходити за межі висунутого обвинувачення (ч.1 ст. 383 КК України), суд не вправі.
Відносно заявленого потерпілою ОСОБА_7 цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Статтею 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи вищезазначене цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і під час розгляду в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільним позивачам їх право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою особою цивільний позов про відшкодування моральної шкоди необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284, 288, 369-372 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 383 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди залишити без розгляду.
Речові докази, а саме: матеріали кримінального провадження №12023121040000518 від 02.08.2023 р., зберігати з матеріалами даного кримінального провадження.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам судового провадження.
Ухвалу може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Компаніївський районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали буде складено та оголошено 28.08.2026 р. о 12 годині 30 хвилин в приміщенні зали судових засідань Компаніївського районного суду Кіровоградської області.

Суддя ОСОБА_1