Справа № 442/5220/26
Провадження №3/442/1105/2026 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

24 липня 2026 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, -
в с т а н о в и в :
27.06.2026 о 15:00 год. в АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_1 винесено ТЗП, терміном на 3 доби, залишити місце проживання постраждалої особи ( ОСОБА_2 ), однак ОСОБА_3 порушив вимогу термінового забороненого припису, прийшовши за адресою постраждалої особи та вчинив словесний конфлікт, своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
Крім того, судом встановлено, що 28.06.2026 о 17:00 год. в АДРЕСА_1 , порушив вимогу термінового забороненого припису № ЕТ 111352 від 27.06.2026, своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-8 КУпАП.
ОСОБА_1 на виклик в суд не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Приймаючи до уваги те, що судом вжиті необхідні заходи для забезпечення участі у судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від правопорушника не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим причини його неявки до суду визнані неповажними та, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, вважаю за можливе провести розгляд справи у відсутності правопорушника на підставі наявних матеріалів.
Перевіривши матеріали справи, доходжу наступних висновків. 
Оскільки дані адміністративні протоколи стосуються однієї і тієї ж особи, одночасно розглядаються в суді, та передбачають відповідальність за вчинення одного і того ж правопорушення, то такі слід об`єднати в одне провадження. (ст.. 36 КпАП України)
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні порушення є, зокрема своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи.
Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтями 251, 280 КУпАП визначені фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Як визначено п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.
Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому. Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить свій прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом, та залежить від місця, часу, обставин і способу скоєння адміністративного правопорушення тощо, а також від причинного зв`язку між діянням і шкідливими наслідками цього діяння, вчинення протиправного діяння в минулому, його системності.
Частиною 2 ст. 173-8 КУпАП «Невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений».
Провина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №210637 від 27.06.2026, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №556955 від 28.06.2026 які складено з дотриманням вимог ст.. 256 КУпАП та терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії ЕТ №111352 від 28.06.2026.
Зазначені вище докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП України є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
При таких обставинах вбачаю в діях ОСОБА_1 ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП України.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, стягнення є засобом впливу на свідомість правопорушника і головна його мета виховання порушника, формування у нього законослухняної поведінки, у зв`язку із чим своєчасне застосування заходів стягнення за адміністративні правопорушення є засобом запобігання суспільно небезпечних діянь.
Відповідно до ст. 33 КпАП України при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
З огляду на викладене, а також враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи яка притягується до адміністративної відповідальності, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, вважаю за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, яке є необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень. 
Відповідно до ч. 7 ст. 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, слід стягнути судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в :
Справи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст.173-8 КУпАП, номер провадження № 3/442/1104/26 та 3/442/1105/26 відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження із присвоєнням єдиного номеру провадження № 3/442/1104/26, справа № 442/5219/25.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-8 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 340 (триста сорок) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн. в дохід держави. 
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя    О.В. Крамар