П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/740/25-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Левицький В.К. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
12 серпня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю, в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області надати звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.06.2025 у справі № 600/740/25-а.
Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2026 року у задоволенні заяви про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити подану заяву. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення процесуального питання.
09 липня 2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відмовляючи у задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції виходив з того, що твердження заявника, що рішення суду відповідачем не виконано не спростовується матеріалами справи. При цьому, суд позбавлений можливості надати оцінку рішенню, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії та відхилено такі доводи як підставу не виконання рішення суду, оскільки вказані твердження виходять за межі предмету спору у справі № 600/740/25-a та не підпадають під дію судового контролю. Водночас, незгода з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії, не позбавляє заявника права звернутися до суду в загальному порядку з відповідним позовом про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Абзацом 1 ст.129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Зі змісту статті 370 КАС України слідує, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Розділом IV Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано окремі процесуальні питання, пов`язані з виконанням судового рішення, та передбачено, що судовий контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, який його ухвалив.
Водночас особливості судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначено статтями 381-1, 382, 382-1, 382-2 та 382-3 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Зокрема, відповідно до частинами 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно частини 1, 2 статті 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Положеннями частини 1 статті 382-3 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац 1 підпункту 3.2 пункту 3, абзац 2 пункту 4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).
Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення. З набранням чинності нової редакції КАС України законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.
Отже, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд повинен з`ясувати, чи виконано судове рішення, а якщо не виконано то причини, які призвели до невиконання такого рішення та чи є вони об`єктивними, а також оцінити ризики, які можуть існувати для позивача у випадку невиконання рішення суду.
Під час розгляду цієї заяви щодо встановлення судового контролю судом першої інстанції з`ясовано, що рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.06.2025 у справі № 600/740/25-a, яке набрало законної сили 19.11.2025, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2024.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2024 та додані до неї документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
На виконання вказаного судового рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянуто заяву позивача від 09.12.2024 та прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії від 27.11.2025 № 241670070228, у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Позивач не погоджується із рішенням про відмову у перерахунку пенсії від 27.11.2025 №241670070228, тому вважає, що рішення суду не виконано та є наявні підстави для подання звіту про виконання рішення суду.
Водночас, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що предметом спору у справі №600/740/25-a були протиправні дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2024.
При цьому, рішенням суду у справі № 600/740/25-a зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2024 та додані до неї документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.
Так, на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 02.06.2025 у справі № 600/740/25-a відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.12.2024 та додані до неї документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що за результати розгляду повторного розгляду заяви від 09.12.2024, відповідачем прийнято рішення про відмову в проведені перерахунок пенсії від 27.11.2025 №241670070228.
Відтак, твердження заявника, що рішення суду відповідачем не виконано не спростовується матеріалами справи.
При цьому, суд першої інстанції доречно зауважив, що позбавлений можливості надати оцінку рішенню, яким відмовлено позивачу у перерахунку пенсії, та відхиляє такі доводи як підставу не виконання рішення суду, оскільки вказані твердження виходять за межі предмету спору у справі № 600/740/25-a та не підпадають під дію судового контролю.
Водночас, незгода з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії, не позбавляє заявника права звернутися до суду в загальному порядку з відповідним позовом про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії.
Більше того, враховуючи норми процесуального права та встановлені по справі обставини, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАС України, позаяк в матеріалах справи відсутні докази невиконання відповідачем судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 червня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий | | | Шидловський В.Б.
Судді | | | Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.