Справа №760/7185/23 2/760/1766/25	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,
за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Київська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просила становити факт її постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги, обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 . Після її смерті нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевською Н. В. було заведено спадкову справу № 635/2022. За життя померлою ОСОБА_5 заповіту на належне їй майно складено не було. 
Зазначає, що вона є племінницею чоловіка ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті, вона весь час допомагала своїй тітці - ОСОБА_5 , здійснювала догляд за нею як за місцем її проживання в м. Києві, так і за місцем свого проживання у с. Слобода 
Крім того, на час смерті ОСОБА_5 проживала разом з нею, оскільки остання була похилого віку, потребувала сторонньої допомоги та інших осіб, які могли б її доглядати не було.
Враховуючи вищевикладене, позивач та ОСОБА_5 були як сім`я, спільно проживали, підтримували один одного. 
Після смерті ОСОБА_5 вона звернулася до державного нотаріуса Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевської Н. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте, постановою нотаріуса від 07 жовтня 2022 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом померлої ОСОБА_5 , оскільки нею не було підтверджено родинні відносини з померлою.
Разом з тим, вона проживала разом зі спадкодавцем більше як п`ять років до її смерті, тому вона має право на отримання спадщини ОСОБА_5 як спадкоємець четвертої черги.
Спадкоємцями ОСОБА_5 , окрім позивача також є її племінники: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають у м. Нижній Новгород Російської Федерації. Інших спадкоємців на спадщину ОСОБА_5 немає, оскільки її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , її дочка - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , її сестра - ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір позивача - ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з чим догляд за спадкодавцем здійснювала позивач.
З огляду на вищевикладене, встановлення факту проживання із померлою не менше як п`ять років до відкриття спадщини необхідно їй для реалізації своїх спадкових прав та отримання спадщини, тому вона звернулася до суду з цим позовом та просила його задовольнити.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху.
На виконання зазначеної ухвали, 20 липня 2023 року, позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання.
13 листопада 2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, витребувано у Дев`ятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20 листопада 2023 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких представник заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не підтверджено належними доказами факт постійного спільного проживання з померлою. Зокрема, з довідки виконавчого комітету Кагарлицької міської ради вбачається, що позивач проживає у с. Слобода Обухівського району Київської області, а місцем смерті ОСОБА_11 у свідоцтві про смерть зазначено м. Київ, та дата смерті вказана приблизно.
Крім того, Солом`янською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42022102090000194 від 04 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК України щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами спадковим майном померлої ОСОБА_5 , а саме - квартирою АДРЕСА_1 . 
У даному кримінальному провадженні позивач була допитана як свідок, де її показання зводяться до того, що вона не проживала разом з померлою ОСОБА_5 , а також, що померла проживала сама. 
Так, у показаннях вказано, що позивач у 2021 році перебувала з чоловіком на самоізоляції в селі Слобода, а про смерть ОСОБА_5 дізналася лише коли приїхала до Києва на лікування і вирішила «по дорозі» заїхати до померлої, де побачила, що квартира, в якій проживала померла опечатана.
У питанні № 5 позивач зазначила, що після смерті чоловіка ОСОБА_5 проживала сама. У питанні № 6 повідомила про те, що з грудня 2016 року з ОСОБА_5 ніхто не проживав, вона відвідувала її раз в декілька тижнів. У питанні № 10 вказала про те, що з грудня 2016 року вона постійно проживала разом з своїм чоловіком ОСОБА_2 . У питанні № 13 зазначила про те, що нею спільний побут разом з померлою ОСОБА_5 не вівся, матеріальної допомоги померла не потребувала. 
Також, у матеріалах кримінального провадження № 42022102090000194 від 04 серпня 2022 року міститься протокол допиту слідчого Солом`янського УП ГУ НП від 27 грудня 2022 року, в яких повідомлено про те, що на запитання слідчого до позивача про те, чи проживала вона з померлою, остання зазначала, що з померлою бачилася рідко, померла проживала сама. 
Окрім того, в межах зазначеного кримінального провадження допитувалися в якості свідків сусіди померлої ОСОБА_5 , показання яких зводяться до того, що померла проживала одна, а про ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 їм невідомо. 
Крім вищенаведеного, у листі ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21 грудня 2022 року № 1284 зазначено, що поховання ОСОБА_5 відбувалося за рахунок коштів місцевого бюджету.
Додатково представник зазначив, що позивачем не правильно визначені відповідачі по справі, оскільки належними відповідачами у справах про спадкування, за відсутності інших спадкоємців за законом чи за заповітом, неприйняття ними спадщини, усунення їх від права на спадкування, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тобто у даному випадку Київська міська рада.
Враховуючи вищезазначене, у своїй позовній заяві позивач зазначає про протилежні обставини тим, які вона виклала під час допиту у кримінальному провадженню № 42022102090000194 від 04 серпня 2022 року, а також не надала реальних доказів на підтвердження спільного проживання разом з померлою, тому представник третьої особи просив відмовити у задоволенні позову.
30 січня 2024 року до суду надійшли витребувані матеріали спадкової справи № 635/2022, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання позивача про виклик свідків.
ІНФОРМАЦІЯ_6 позивач, ОСОБА_1 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03 березня 2025 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_1 . 
За життя, ОСОБА_1 склала заповіт від 19 лютого 2025 року, посвідчений старостою Слобідського старостинського округу Кагарлицької міської територіальної громади Бакал С. П. та зареєстрований в реєстрі за № 13-03, яким заповіла все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерть, і на що вона по закону матиме право, її чоловікові, ОСОБА_2 .
Згідно з довідкою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Підлісецької О. О. від 31 березня 2025 року за вих. № 22/02-14, єдиним спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 є її чоловік, ОСОБА_2 . Інших осіб, які зверталися із заявами про прийняття спадщини немає.
Враховуючи вищевикладене, 11 вересня 2025 року, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі правонаступника позивача - ОСОБА_2 .
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, просили позов задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.
Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідачів та третьої особи.
Вислухавши сторону позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є племінницею ОСОБА_7 - чоловіка померлої ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , свідоцтвом про укладення нею шлюбу з ОСОБА_2 від 16 жовтня 1982 року, свідоцтвом про народження її матері ОСОБА_12 , виданим повторно 03 лютого 1976 року, свідоцтвом про одруження її матері з ОСОБА_13 від січня 1955 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_7 (рідного брата ОСОБА_10 ), свідоцтвом про його одруження з ОСОБА_14 від 07 липня 1965 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть , виданим 13 березня 2016 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві серії НОМЕР_2 .
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2016 року, виданим Державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Майданник І. В. та зареєстрованим в реєстрі за № 7-758, ОСОБА_5 набула у спадок частину квартири, розташованої по АДРЕСА_2 , що належала померлому ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 27 вересня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) серії НОМЕР_3 .
Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 28 вересня 2022 року № 70164897 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла приблизно 23 грудня 2021 року заповіту за життя не склала.
28 вересня 2022 року до нотаріуса надійшла заява ОСОБА_3 , громадянина РФ, про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , в якій він зазначив, що є племінником померлої. Крім того, зауважив, що племінницею ОСОБА_5 є також ОСОБА_4 , а їхня матір - ОСОБА_15 (сестра померлої) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно з інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 29 вересня 2022 року за № 22214 за ОСОБА_5 зареєстрована на праві власності частина квартири АДРЕСА_1 .
29 вересня 2022 року при особистій зустрічі з представником спадкоємця ОСОБА_3 за довіреністю - ОСОБА_1 , нотаріусом їй було роз`яснено, що документи з країни-агресора в Україні не чинні і не беруться до уваги, та спадщина на ім`я громадянина РФ не видається. 
07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .
07 жовтня 2022 року державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевською Н. В. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва ОСОБА_1 про право на спадщину за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_1 не може підтвердити родинні відносини з померлою.
Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, зазначає, що проживала разом з ОСОБА_5 однією сім`єю більше 5 років на день смерті останньої, а тому має право на спадкування за законом, як спадкоємець четвертої черги.
Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Зі змісту зазначеної норми вбачається, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).
У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.
Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом установлено, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва від 08 червня 2022 року ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 16 червня 1972 року до 19 січня 2022 року.
При цьому, згідно з довідкою, виданою 06 березня 2023 року виконкомом Кагарлицької міської ради Іванченко В. Г., на момент видачі довідки, проживала без реєстрації у АДРЕСА_3 .
Зі змісту протоколу допиту свідка від 22 грудня 2022 року у межах кримінального провадження № 42022102090000194 встановлено, що ОСОБА_1 пояснила, що після смерті її дядька - ОСОБА_7 у 2016 році, ОСОБА_5 продовжувала жити сама за адресою: АДРЕСА_2 , з нею ніхто постійно не проживав. Зазначила, що у с. Слобода ОСОБА_5 не залишалася, оскільки боялася без нагляду залишати квартиру в м. Києві. Вона разом із чоловіком раз в 2 тижні, раз в тиждень навідувались до ОСОБА_5 у м. Києві, за місцем її проживання. Іноді, ОСОБА_5 в телефонному режимі просила не приїжджати, пояснюючи тим, що хоче побути сама. Крім того, підтвердила, що з грудня 2016 року вона та померла ОСОБА_5 проживали за різними адресами.
Інші свідки, допитані у межах цього кримінального провадження, одностайно зазначали, що після смерті чоловіка, ОСОБА_5 до дня її смерті проживала сама. 
Відповідно до листа Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 21 грудня 2022 року № 1284 поховання померлої ОСОБА_5 здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету.
Зазначене ОСОБА_1 не спростовувала при її допиті в якості свідка, зазначивши, що у 2021 році вона разом з чоловіком були на самоізоляції, оскільки захворіли ковідом, але на лікарняному не перебували. У подальшому, у неї виникли проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим, вони вирішили приїхати до м. Київ до медичних закладів, та заїхати до ОСОБА_5 за місцем її проживання. Прибувши до її квартири побачили, що вона опечатана. Після чого, звернулися до слідчого для з`ясування інформації. 
Крім того, згідно з протоколами огляду предметів, що були проведені в межах кримінального провадження № 42022102090000194, вбачається, що за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2023 року встановлено лише 6 з`єднань мобільного телефону ОСОБА_5 з мобільним телефоном ОСОБА_1 . У період з 03 травня 2021 року по 01 грудня 2023 року встановлено лише 16 з`єднань з мобільного телефону ОСОБА_1 у м. Києві по просп. Повітрофлотському.
Також, в ході судового розгляду в якості свідків було допитано ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні зазначила, що знає ОСОБА_1 як односельчанку. Повідомила, що померла ОСОБА_5 разом з її чоловіком приїжджали до його батьків у с. Слобода. У подальшому, у будинку батьків почала проживати ОСОБА_1 , тому вони почали приїжджати до неї.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні повідомила, що з ОСОБА_1 перебуває у сусідських відносинах. Зазначила, що з 2013 року ОСОБА_1 приїхала із Запоріжжя і постійно проживає у с. Слобода. Коли приїжджала ОСОБА_5 , то зупинялася у ОСОБА_1 . Мені відомо, що позивач з чоловіком теж їздили до не в Київ.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначив, що знайомий із сім`єю ОСОБА_19 з 1982 року. Він з дружиною та ОСОБА_5 були як сім`я, щотижня до неї їздили, допомагали у всьому, що вона просила, підтримували один одного. На момент ОСОБА_5 він з дружиною захворіли на ковід і перебували на карантині, тому так склалося, що не знали про її смерть вчасно. 
Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що жила по сусідству з ОСОБА_1 та її чоловіком. Зазначила, що ОСОБА_5 разом з її чоловіком часто приїжджали до ОСОБА_1 . Всі поминки відбували за місцем проживання ОСОБА_1 , за чий кошти відбувалися похорони їй невідомо. Також повідомила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не проживали однією сім`єю, однак ОСОБА_1 разом з чоловіком дуже допомагали ОСОБА_5 , оскільки вона була сама.
Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , понад 5 років, по день її смерті. Зокрема, з наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 сама зазначала про те, що ОСОБА_5 разом з нею не проживала, а допитані в судовому засіданні свідки, про допит яких просила сторона позивача, викладені у позові обставини не підтвердили. Інших доказів, які б підтверджували факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 матеріали справи не містять.
Що стосується тверджень представника Київської міської ради про визначення позивачем неналежних відповідачів, то суд відхиляє такі доводи, оскільки у справах про спадкування належними відповідача є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи, що після смерті ОСОБА_5 спадкова справа була відкрита за заявою ОСОБА_3 про прийняття спадщини, в якій було зазначено, що спадкоємцем також є ОСОБА_4 , позивачем було подано позов до спадкоємців, що відповідає нормам чинного законодавства.
Виходячи з предмету спору та норм чинного законодавства, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 не підлягають задоволенню.
Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.
З огляду на викладене, керуючись статтею 3 СК України, статтями 15, 16, 1264 ЦК України, статтями 2, 10, 12, 13, 15, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Київська міська рада, про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
позивач - ОСОБА_2 , який є правонаступником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;
відповідачі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 . 
третя особа - Київська міська рада, код ЄДРПОУ 22883141, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Суддя Л. М. Ішуніна