Справа № 560/12076/26
РІШЕННЯ
іменем України

07 вересня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. 
за участю: | секретаря судового засідання Дубини Н.Ю.  представника позивача Васильченка В.О. представників відповідача Трасковської С.В., Наголюк Т.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВК ФАРМ" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВК ФАРМ» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 08.04.2026 форми “Р” № 8266/2201-0710; форми “Р” № 8267/2201-0710; форми “ПН” № 8268/2201-0710; форми “ПН” № 8269/2201-0710. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 08.04.2026 №8266/2201-0710, №8267/2201-0710, №8268/2201-0710 та №8269/2201-0710 прийняті контролюючим органом необґрунтовано та без належних доказів порушення позивачем вимог податкового законодавства. Позивач стверджує, що висновок відповідача про непідтвердження витрат на кур`єрські послуги ФОП ОСОБА_1 первинними документами суперечить фактичним обставинам, оскільки під час перевірки було надано договір про надання послуг кур`єрської доставки, акти наданих послуг, заявки, реєстри із зазначенням маршрутів і дат доставки, калькуляції вартості послуг та платіжні документи. Господарські операції на загальну суму 1 260 100,00 грн були фактично здійснені, оплачені в безготівковій формі та належно відображені в бухгалтерському обліку. Також позивач не погоджується з висновками відповідача щодо віднесення придбаних основних засобів до невиробничих та нарахування податкових зобов`язань з ПДВ відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України. Зазначає, що придбання, оприбуткування, введення в експлуатацію та використання відповідних товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності підтверджені первинними документами, а напрями їх використання були детально пояснені контролюючому органу. На думку позивача, податковий орган, посилаючись лише на високу вартість придбаних товарів, фактично здійснив «контроль доцільності» господарських рішень, хоча чинне законодавство не обмежує суб`єкта господарювання у виборі марки чи цінової категорії активів. Щодо податкових повідомлень-рішень форми «ПН» позивач зазначає, що суми ПДВ за незареєстрованими податковими накладними та розрахунками коригування були повністю включені до податкових зобов`язань у відповідних деклараціях, а відсутність їх реєстрації була зумовлена блокуванням системою ДПС і не спричинила недоплати податку до бюджету. Більшість заблокованих розрахунків коригування стосувалися повернення товарів кінцевими споживачами — фізичними особами, ідентифікувати яких для подання документів на розблокування фактично неможливо. Крім того, податкова накладна за операцією з ПрАТ «Дарниця» була складена помилково та дублювала вже зареєстровану накладну, тому її повторна реєстрація призвела б до штучного подвоєння податкових зобов`язань. 
Ухвалою суду від 06.07.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що під час перевірки встановлено завищення позивачем інших операційних витрат на суму 1 260 100 грн у зв`язку з віднесенням до їх складу вартості кур`єрських послуг ФОП ОСОБА_1 , оскільки надані документи «не містять достатніх відомостей для підтвердження фактичного здійснення господарських операцій у заявленому обсязі», зокрема не дають змоги встановити конкретні адреси доставки, осіб, які передавали та отримували кореспонденцію, дати й час виконання кожної доставки та її зв`язок із господарською діяльністю товариства, що не відповідає вимогам пунктів 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і Положення №88. Також перевіркою встановлено завищення різниць, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування, на суму 1 953 752 грн унаслідок нарахування амортизації на основні засоби, використання яких у господарській діяльності належними документами не підтверджено, тоді як відповідно до підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 ПК України невиробничі основні засоби не підлягають амортизації для цілей оподаткування. Відповідач стверджує, що він не здійснював «оцінку доцільності» господарських рішень позивача, а перевіряв виключно документальне підтвердження господарського використання придбаних активів. Крім того, позивач усупереч підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 та пунктам 201.1, 201.10 статті 201 ПК України не нарахував податкові зобов`язання з ПДВ у сумі 485 796 грн і не зареєстрував відповідні зведені податкові накладні, а після зупинення реєстрації інших податкових накладних та розрахунків коригування не подав передбачених Порядком №520 пояснень і документів та не оскаржив рішень про відмову в їх реєстрації. При цьому, на думку відповідача, відображення сум ПДВ у податковій звітності «не звільняє платника від виконання окремого обов`язку» щодо складання та реєстрації податкових накладних у ЄРПН, а доводи позивача про зупинення строків не враховують змін, внесених Законом України №3219-IX, згідно з якими з 01.08.2023 перебіг відповідних строків було відновлено.
Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що доводи відповідача не спростовують підстав позову та не підтверджують правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що наведені позивачем доводи не спростовують установленої перевіркою недостатності документального підтвердження витрат за операціями з ФОП ОСОБА_1 , використання спірних основних засобів у господарській діяльності та виконання обов`язку щодо реєстрації податкових накладних і розрахунків коригування, а тому не підтверджують протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 25.08.2026 року, суд ухвалив закрити підготовче провадження у даній справі та призначив розгляд справи по суті на 07.09.2026. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задоволити в повному обсязі.
Представники Головного управління ДПС у Хмельницькій області в судовому засіданні заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві, вважають, що відповідач діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства, просили у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив.
Товариство з обмеженою відповідальністю "СВК ФАРМ" є юридичною особою, основним видом господарської діяльності якої є роздрібна торгівля лікарськими засобами через мережу аптечних закладів, розташованих у місті Києві, а також у Хмельницькій, Житомирській і Вінницькій областях.
Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу від 06.02.2026 №432-П та направлень від 18.02.2026 №938, №939, №940 у період із 19.02.2026 до 11.03.2026 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «СВК ФАРМ» з метою дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період діяльності з 01.07.2019 по 30.09.2025 та за період з 28.03.2014 по 30.09.2025 з метою правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За результатами перевірки складено акт від 18.03.2026 №4794/22-01-07-10/39151709, в якому контролюючий орган встановив порушення позивачем вимог : 
1) п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п. 138.3.2 п. 138.3 ст. 138 Податкового кодексу України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV, із змінами та доповненнями, п.20 П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, п.5.6 П(С)БО 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва», затвердженого наказом Мінфіну №25 від 24.01.2011 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 14.02.2011 №189/18927, п.2.1, ст.2 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, із змінами та доповненнями занижено податок на прибуток в сумі 578 493 грн, в тому числі в розрізі звітних податкових періодів за: три квартали 2019 в сумі 15 939 грн, рік 2019 в сумі 28 476 грн, 1 квартал 2020 в сумі 14 238 грн, півріччя 2020 в сумі 33 390 грн, гри квартали 2020 в сумі 48 825 грн, рік 2020 в сумі 67 788 грн, 1 квартал 2021 в сумі 22 319 грн, півріччя 2021 в сумі 50 344 грн, три квартали 2021 в сумі 95 872 грн, рік 2021 в сумі 143 028 грн, 1 квартал 2022 в сумі 36 887 грн, півріччя 2022 в сумі 56 402 грн, три квартали 2022 в сумі 76 019 грн, рік 2022 в сумі 106 410 грн, 1 квартал 2023 в сумі 24 866 грн, півріччя 2023 - сумі 44 991 грн, три квартали 2023 в сумі 65 361 грн, рік 2023 в сумі 86 027 грн, 1 квартал 2024 в сумі 20 865 грн, півріччя 2024 в сумі 41 823 грн. три квартали 2024 в сумі 62 780 грн, рік 2024 в сумі 84 031 грн, 1 квартал 2025 в сумі 21 441 грн, півріччя 2025 в сумі 42 086 грн, три квартали 2025 в сумі 62 733гривень;
2) п.44.1 ст.44, абз.г) п. 198.5.ст. 198 Податкового кодексу України, ГОВ "СВК ФАРМ” занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість у загальній сумі 485 796 грн, в тому числі за січень 2021 у сумі ПДВ 8041 грн., квітень 2021 в сумі 2667 грн, травень 2021 в сумі 90012 грн, червень 2021 в сумі 20020 грн липень 2021 в сумі 129092 грн серпень 2021 в сумі 27123 грн вересень 2021 в сумі 1619 грн жовтень 2021 в сумі 119742 грн березень 2022 в сумі 11449 грн, жовтень 2022 в сумі 567 грн, лютий 2023 в сумі 10574 грн, квітень 2023 в сумі 8116 грн, липень 2023 в сумі 9833 грн, січень 2024 в сумі 18308 грн, лютий 2024 в сумі 683 грн, травень 2024 в сумі 2626 грн, жовтень 2024 в сумі 1833 грн, листопад 2024 в сумі 19553 грн, травень 2025 в сумі 3938 гривень;
3) п.201.1. п.201.10 ст.201 Податкового кодексу, п.11 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015, №1307 ТОВ "СВК ФАРМ" не складено та не зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні на обсяг постачання без ПДВ 2 428 982,47 грн, ПДВ 485 796,53 грн:
- від 31.12.2020 року на суму постачання без ПДВ 40207,40 грн, ПДВ 8041,48грн;
- від 30.04.2021 року на суму постачання без ПДВ 13332,50 грн, ПДВ 2666,50 грн;
- від 31.05.2021 року на суму постачання без ПДВ 1938041,65 грн, ПДВ 387608,33 грн;
- від 31.03.2022 року на суму постачання без ПДВ 57246,70 грн, ПДВ 11449,34 грн;
- від 31.10.2022 року на суму постачання без ПДВ 2832,50грн, ПДВ 566,50грн;
- від 28.02.2023 року на суму постачання без ПДВ 52872,50грн, ПДВ 10574,50грн;
- від 30.04.2023 року на суму постачання без ПДВ 40580,80грн, ПДВ 8116,16грн;
- від 31.07.2023 року на суму постачання без ПДВ 49163,35грн, ПДВ 9832,67грн;
- від 30.11.2023 року на суму постачання без ПДВ 64088,35грн, ПДВ 12817,67грн;
- від 31.12.2023 року на суму постачання без ПДВ 19949,15грн, ПДВ 3989,83грн;
- від 31.01.2024 року на суму постачання без ПДВ 7499,15грн, ПДВ 1499,83грн;
- від 28.02.2024 року на суму постачання без ПДВ 3416,65грн, ПДВ 683,33грн;
- від 31.03.2024 року на суму постачання без ПДВ 5747,50грн, ПДВ 1149,50грн;
- від 30.04.2024 року на суму постачання без ПДВ 7381,70грн, ПДВ 1476,34грн;
- від 30.09.2024 року на суму постачання без ПДВ 9165,85грн, ПДВ 1833,17грн;
- від 30.11.2024 року на суму постачання без ПДВ 97766,70грн, ПДВ 19553,34грн;
- від 31.05.2025 року на суму постачання без ПДВ 19690,02грн, ПДВ 3938,04грн;
4) п.201.1, п.201.10 ст.201, п.89 підрозд.2 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ; п.6 Порядку №520; п.З, п.5 Порядку №1307; ТОВ «СВК ФАРМ» не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на обсяг без ПДВ 198 166,67 грн, крім того ПДВ в сумі 39 633,33 гривень та розрахунків коригування на суму ПДВ (-) 5800,92 гривень.
5) абз. б) п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України №2756-УІ від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, п. 4 розд. IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 року №4 - ТОВ "СВК ФАРМ" у звітності за 3 квартал 2021 року, 1 та 3 квартали 2023 року, 3 квартал 2024 року, 3 квартал 2025 року виявлено порушення в частині невнесення інформації про наданий дохід фізичній особі у формі використання паливно- мастильних матеріалів в його відпускні дні у власних цілях на суму 22681,94грн., що є додатковим благом та відображається за ознакою доходу "126”. З таких доходів утримується податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Такі недостовірні відомості призвели до зменшення податкових зобов`язань платника податку;
6) п.171.2 ст. 171, абз. е) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168. п.п. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-ІV (із змінами та доповненнями): платником, як податковим агентом, не нараховано та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в розмірі 4978,96 грн. з отриманого доходу працівником підприємства у вигляді додаткового блага разом в сумі 27660,90 грн.;
7) п.171.2 ст. 171, абз. е) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, ПІ64.5 ст.164, п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. «а» п. 176.2 ст. 176, п.п. 1.2, 1.4, 1.5, 1.6 п.161 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-ІV (із змінами та доповненнями): платником, як податковим агентом, не нараховано та не перераховано до бюджету суму військового збору в розмірі 621,57 грн. з отриманого доходу працівником підприємства у вигляді додаткового блага разом в сумі 22681,94 грн.;
8) п.1 ч.І ст.4, п.1 ч.2 ст.6, п.1 ч.І ст.7, ч.5 та ч.13 ст. 8 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", п.5 ч.2 розділу ПІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20.04.2015 №449, а саме завищено базу нарахування, до якої застосовується ставка єдиного внеску в розмірі 8,41 відсотка та занижено базу нарахування єдиного внеску з ставкою 22 відсотка в розмірі 38574,13 грн., в результаті чого підприємством занижено суму нарахованого єдиного внеску разом в розмірі 5242,22 гривень.
На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області 08.04.2026 прийнято податкові повідомлення-рішення:
- форми «Р» №8266/2201-0710, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 615 261 грн, з яких 578 493 грн - основний платіж та 36 768 грн - штрафні санкції; 
- форми «Р» №8267/2201-0710, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 534 376 грн, з яких 485 796 грн - основний платіж та 48 580 грн - штрафні санкції; 
- форми «ПН» №8268/2201-0710, яким позивача попереджено про необхідність скласти та зареєструвати податкові накладні і розрахунки коригування та застосовано штраф у сумі 22 717,15 грн; 
- форми «ПН» №8269/2201-0710, яким позивача попереджено про необхідність скласти та зареєструвати податкові накладні й застосовано штраф у сумі 26 458,71 грн.
Не погодившись із цими рішеннями, ТОВ «СВК ФАРМ» подало до Державної податкової служби України скаргу від 24.04.2026. 
Рішенням ДПС України від 05.06.2026 №14830/6/99-00-06-01-01-06 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення. 
Позивач вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, тому звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-IV (далі - ПК України).
У п. 75.1 ст. 75 ПК України закріплено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Приписами пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Згідно з п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.
Суд встановив, що документальна планова виїзна перевірка ТОВ «СВК ФАРМ» була передбачена планом-графіком проведення документальних планових перевірок на 2026 рік та призначена наказом Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 06.02.2026 №432-П. Перевірку проведено на підставі направлень від 18.02.2026 №938, №939, №940 у період із 19.02.2026 до 11.03.2026.
Отже, документальну планову виїзну перевірку ТОВ «СВК ФАРМ» призначено та проведено на підставі, у межах повноважень і у спосіб, визначені Податковим кодексом України.
За результатами перевірки складено акт від 18.03.2026 №4794/22-01-07-10/39151709, в якому контролюючий орган, серед іншого, встановив: завищення інших операційних витрат на суму 1 260 100 грн у зв`язку з відображенням вартості кур`єрських послуг ФОП ОСОБА_1 , які не підтверджені належними первинними документами; завищення різниць, на які зменшується фінансовий результат до оподаткування, на суму 1 953 752 грн внаслідок урахування амортизації основних засобів, використання яких у господарській діяльності документально не підтверджене; заниження податкових зобов`язань із податку на додану вартість на суму 485 796 грн внаслідок ненарахування податкових зобов`язань відповідно до підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України; нескладення та нереєстрацію зведених податкових накладних на обсяг постачання без ПДВ 2 428 982,47 грн; нереєстрацію податкових накладних на обсяг постачання без ПДВ 198 166,67 грн, ПДВ у сумі 39 633,33 грн та розрахунків коригування на суму ПДВ (-) 5 800,92 грн.
На підставі зазначених висновків Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області 08.04.2026 прийнято податкові повідомлення-рішення №8266/2201-0710, №8267/2201-0710, №8268/2201-0710 та №8269/2201-0710.
Щодо податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 08.04.2026 №8266/2201-0710, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених відповідними документами.
За приписами пункту 44.2 статті 44 цього Кодексу для обрахунку об`єкта оподаткування податком на прибуток платник використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат і фінансового результату до оподаткування.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток, який визначається шляхом коригування фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, передбачені цим Кодексом.
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи повинні містити, зокрема, відомості про зміст та обсяг господарської операції, одиницю її виміру, посади й особисті підписи осіб, відповідальних за здійснення та оформлення господарської операції, або інші дані, які дають змогу ідентифікувати таких осіб.
Отже, визначальним для виникнення права платника податків на врахування витрат є не лише наявність договору, актів або платіжних документів, а фактичне здійснення господарської операції та можливість установити з первинних документів її зміст, обсяг, учасників і зв`язок із господарською діяльністю платника.
Перевіркою встановлено завищення показника «Інші операційні витрати» на загальну суму 1 260 100 грн у результаті віднесення до їх складу вартості послуг кур`єрської доставки документів, придбаних у ФОП ОСОБА_1 , оскільки під час проведення перевірки надані позивачем документи не підтверджували фактичного надання послуг кур`єрської доставки у заявленому обсязі, їх змісту та зв`язку із господарською діяльністю позивача. Крім того, окремі первинні документи, необхідні для підтвердження фактичного надання послуг, їх обсягу, змісту та зв`язку з господарською діяльністю позивача, під час проведення перевірки не були надані, у зв`язку з чим такі витрати не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктів 2.2, 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, та не можуть бути враховані при визначенні об`єкта оподаткування.
Суд встановив, що між ТОВ «СВК ФАРМ» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг кур`єрської доставки від 01.10.2018 №18/21. На підтвердження його виконання позивач надав акти наданих послуг, заявки, реєстри наданих послуг, калькуляції їх вартості та платіжні документи.
Водночас відповідно до пункту 3.1 зазначеного договору документи, якими оформлялося надання послуг, повинні були містити адреси отримання та доставки кореспонденції, відомості про осіб, які передавали й отримували кореспонденцію, а також строки її доставки.
Дослідивши надані позивачем документи, суд встановив, що вони містять переважно узагальнені відомості про маршрути, кількість доставок та їх загальну вартість, однак не дають можливості ідентифікувати кожну окрему операцію, встановити конкретні адреси отримання і доставки документів, відправника та одержувача, дату й час виконання відповідної доставки, а також співвіднести її з конкретними господарськими потребами ТОВ «СВК ФАРМ».
Виявлені недоліки не можуть бути визнані неістотними, оскільки відсутність зазначених відомостей унеможливлює встановлення змісту та обсягу кожної окремої операції, факту надання послуг саме у задекларованій кількості та їх зв`язку з господарською діяльністю позивача.
Отже, суд дійшов висновку, що контролюючий орган дійшов обґрунтованого висновку про порушення вимог податкового законодавства та законодавства у сфері бухгалтерського обліку, що стало підставою для неврахування зазначених сум при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток.
Доводи позивача зводяться до посилання на наявність договору, актів і оплати, однак не спростовують установленої перевіркою недостатності змісту цих документів.
Таким чином, позивач не спростував висновку контролюючого органу про документальне непідтвердження витрат на кур`єрські послуги в сумі 1 260 100 грн.
Щодо врахування позивачем амортизації основних засобів суд зазначає таке.
Згідно з підпунктом 14.1.3 пункту 14.1 статті 14 ПК України амортизація – систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації).
Відповідно до підпункту 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 ПК України основні засоби – матеріальні активи, що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 20 000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік). При цьому невиробничі основні засоби – основні засоби, не призначені для використання у господарській діяльності платника податку.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність – діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи.
Згідно з підпунктом 138.3.1 пункту 138.3 статті 138 ПК України розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, установлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14, підпунктами 138.3.2–138.3.4 цього пункту.
Відповідно до підпункту 138.3.2 пункту 138.3 статті 138 ПК України не підлягають амортизації та не враховуються при визначенні об`єкта оподаткування витрати на придбання (самостійне виготовлення) невиробничих основних засобів, невиробничих нематеріальних активів, а також витрати на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення. При цьому термін «невиробничі основні засоби» означає основні засоби, не призначені для використання в господарській діяльності платника податку.
Перевіркою встановлено, що позивач нараховував амортизацію на мобільні телефони Apple iPhone різних моделей, автомобіль AUDI Q8, телевізори LG і Samsung та інші основні засоби, а відповідні суми відображав у рядку 1.2.1 додатка РІ до податкових декларацій з податку на прибуток.
Документи про придбання, оприбуткування та введення таких активів в експлуатацію підтверджують набуття їх позивачем і прийняття до бухгалтерського обліку, однак не підтверджують фактичного використання кожного об`єкта у господарській діяльності товариства.
Позивач не надав документів, які б давали можливість встановити, яким саме працівникам передавалися мобільні телефони, які службові функції виконувалися з використанням кожного пристрою, у яких аптечних закладах були встановлені телевізори, які саме господарські процеси вони забезпечували та протягом якого періоду використовувалися.
Суд звертає увагу, що надані подорожні листи, картки місячного пробігу та документи про списання пального підтверджують експлуатацію автомобіля AUDI Q8, однак не дають можливості співвіднести кожну поїздку з конкретним службовим завданням, господарською операцією або діяльністю, спрямованою на отримання доходу. Накази про закріплення автомобіля за директором і встановлення лімітів використання пального самі по собі не підтверджують виключно господарського характеру використання транспортного засобу.
Посилання позивача на свободу підприємницької діяльності та самостійність вибору марки й вартості активів не стосується предмета доказування. Контролюючий орган не оцінював доцільність придбання майна, а перевіряв його призначення та документально підтверджене використання у господарській діяльності для цілей застосування статті 138 Податкового кодексу України.
Позивач не надав доказів, які б спростовували висновок перевірки про завищення відповідних різниць на суму 1 953 752 грн.
Оскільки загальна сума безпідставно врахованих витрат і амортизації становить 3 213 852 грн, контролюючий орган правомірно визначив позивачу податкове зобов`язання з податку на прибуток та прийняв податкове повідомлення-рішення від 08.04.2026 №8266/2201-0710.
Посилання позивача на те, що контролюючий орган не ставив під сумнів факт придбання, оприбуткування та введення в експлуатацію спірних основних засобів, не спростовує встановленого порушення та не впливає на правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Щодо податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 08.04.2026 №8267/2201-0710, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти і зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну за товарами, послугами та необоротними активами, придбаними з податком на додану вартість, якщо вони призначаються для використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Отже, якщо платник податку сформував податковий кредит під час придбання товарів, послуг або необоротних активів, однак надалі використовує їх поза межами власної господарської діяльності, попередньо сформований податковий кредит підлягає компенсуванню шляхом нарахування відповідних податкових зобов`язань.
Перевіркою первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, податкової звітності та відомостей ЄРПН установлено, що позивач сформував податковий кредит під час придбання товарно-матеріальних цінностей та необоротних активів, однак не підтвердив їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.
Суд зазначає, що контролюючий орган не заперечував факту придбання зазначених активів чи правомірності первісного формування податкового кредиту. Підставою для донарахування стало саме непідтвердження їх подальшого господарського використання.
Надані позивачем документи про придбання, оприбуткування та введення відповідних активів в експлуатацію не містять відомостей про фактичні напрями їх використання, переміщення між структурними підрозділами, передачу матеріально відповідальним особам, списання у процесі здійснення господарських операцій або використання під час реалізації товарів і надання послуг.
Загальні пояснення позивача щодо можливого використання активів для забезпечення роботи аптечних закладів не підтверджені належними первинними документами та не спростовують висновків перевірки щодо конкретних товарно-матеріальних цінностей і необоротних активів, перелік яких наведено в акті перевірки.
Суд не встановив, що контролюючий орган здійснював оцінку економічної доцільності придбання відповідного майна. Висновки перевірки ґрунтуються на аналізі документів позивача та відсутності в них відомостей, які підтверджували б господарський характер використання активів.
За таких обставин позивач не спростував установленого контролюючим органом факту використання спірних товарів і необоротних активів поза межами документально підтвердженої господарської діяльності та не довів відсутності передбаченого пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України обов`язку нарахувати податкові зобов`язання.
Отже, висновок відповідача про заниження податкових зобов`язань із ПДВ на суму 485 796 грн є обґрунтованим, а податкове повідомлення-рішення від 08.04.2026 №8267/2201-0710 є правомірним.
Щодо податкового повідомлення-рішення форми «ПН» від 08.04.2026 №8269/2201-0710.
Згідно з пунктами 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений Кодексом строк.
Відповідно до пункту 11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник складає окрему зведену податкову накладну з відповідним типом причини.
Обов`язок скласти та зареєструвати зведену податкову накладну є похідним від установленого пунктом 198.5 статті 198 Податкового кодексу України обов`язку нарахувати податкові зобов`язання.
Оскільки суд дійшов висновку про наявність у ТОВ «СВК ФАРМ» обов`язку нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ щодо спірних активів, позивач був зобов`язаний скласти та зареєструвати відповідні зведені податкові накладні на обсяг постачання без ПДВ 2 428 982,47 грн.
Позивач не заперечує, що такі зведені податкові накладні ним не складалися та не подавалися для реєстрації в ЄРПН. Доводи про відсутність підстав для їх складання ґрунтуються на твердженні про господарський характер використання активів, яке не підтверджене належними доказами та не спростовує висновків перевірки.
Отже, податкове повідомлення-рішення від 08.04.2026 №8269/2201-0710, яким застосовано штраф у сумі 26 458,71 грн, прийняте відповідачем правомірно.
Щодо податкового повідомлення-рішення форми «ПН» від 08.04.2026 №8268/2201-0710
Відповідно до пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України складання податкової накладної та її реєстрація в ЄРПН є окремим податковим обов`язком платника податку.
Саме по собі відображення суми ПДВ у податковій декларації не звільняє платника від обов`язку скласти та зареєструвати податкову накладну чи розрахунок коригування. Декларування податкового зобов`язання та реєстрація податкової накладної є окремими елементами податкового обліку.
Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачена можливість зупинення реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 4–6 Порядку прийняття рішень про реєстрацію або відмову в реєстрації податкових накладних і розрахунків коригування в ЄРПН, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520, платник має право подати контролюючому органу письмові пояснення та копії документів, необхідних для розгляду питання щодо реєстрації податкової накладної або розрахунку коригування. Рішення про відмову в реєстрації може бути оскаржене в адміністративному або судовому порядку.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «СВК ФАРМ» не забезпечило реєстрацію податкових накладних на обсяг постачання без ПДВ 198 166,67 грн, ПДВ у сумі 39 633,33 грн та розрахунків коригування на суму ПДВ (-) 5 800,92 грн.
Після зупинення реєстрації спірних податкових накладних і розрахунків коригування позивач не подав передбачених Порядком №520 пояснень і документів, а щодо податкових накладних, стосовно яких були прийняті рішення про відмову в реєстрації, не скористався правом на їх адміністративне або судове оскарження.
Посилання на неможливість ідентифікації кінцевих споживачів, які повертали товари, не підтверджене належними доказами. Позивач не надав документів, які б дозволяли встановити конкретні операції з повернення товарів, дати їх здійснення, номенклатуру, кількість і вартість повернутих товарів та зв`язок таких операцій із відповідними розрахунками коригування.
Відсутність недоплати ПДВ до бюджету також не виключає відповідальності за порушення порядку складання та реєстрації податкових накладних, оскільки відповідний склад податкового правопорушення пов`язаний із невиконанням установленого статтею 201 Податкового кодексу України обов`язку, а не виключно з виникненням податкового боргу.
Законом України від 30.06.2023 №3219-IX, який набрав чинності 01.08.2023, пункт 102.9 статті 102 Податкового кодексу України виключено, а дію положень щодо зупинення перебігу окремих строків обмежено 01.08.2023. Відновлення перебігу строків означало продовження строку, який був зупинений, а не початок нового строку.
Позивач не зазначив, щодо якої конкретної податкової накладної або розрахунку коригування контролюючий орган неправильно визначив відповідний строк.
Отже, доводи позивача не спростовують установленого перевіркою факту нереєстрації податкових накладних і розрахунків коригування та не підтверджують протиправності податкового повідомлення-рішення від 08.04.2026 №8268/2201-0710.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах щодо протиправності рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Доводи позивача переважно зводяться до іншої оцінки наявних документів, загальних пояснень щодо можливого використання активів у господарській діяльності та незгоди з висновками контролюючого органу, однак не спростовують конкретних обставин, установлених під час перевірки.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що Головне управління ДПС у Хмельницькій області під час прийняття податкових повідомлень-рішень від 08.04.2026 №8266/2201-0710, №8267/2201-0710, №8268/2201-0710 та №8269/2201-0710 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством.
Отже, підстави для визнання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову сплачений позивачем судовий збір розподілу та стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача не підлягає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СВК ФАРМ"до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 вересня 2026 року

Позивач: | Товариство з обмеженою відповідальністю "СВК ФАРМ" (вул. Героїв Небесної Сотні, 76/18, м. Шепетівка, Шепетівський р-н, Хмельницька обл.,30405 , код ЄДРПОУ - 39151709)
Відповідач: | Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29001 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя | | П.І. Салюк