ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року 
м. Київ
справа № 420/23067/25
адміністративне провадження № К/990/17100/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Шевцової Н. В., 
суддів Стеценка С. Г., Тацій Л. В.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 (суддя Скупінська О. В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 (судді Голуб В. А., Осіпов Ю. В., Скрипченко В. О.) у справі № 420/23067/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування рішення,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
1. ОСОБА_1 (далі також позивачка) звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі також відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просила визнати протиправним та скасувати пункт 15 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі - Комісія Міністерства оборони України), оформленого Протоколом № 19/зм від 30.08.2024.
2. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є донькою та єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі заяви ОСОБА_1 до Саратської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу 251/2024, що підтверджується витягом №78409654 від 19.09.2024. Свідоцтво про право ОСОБА_1 на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 13.11.2024, зареєстрованого в реєстрі за №1047, видане державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області, на суму одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 (п`ятнадцять мільйонів) гривень, на яку померлий ОСОБА_2 (батько позивачки) мав право у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_4 його сина ОСОБА_3 , та яка була призначена ОСОБА_2 рішенням Комісії Міністерства оборони України, викладеним у пункті 67 протоколу № 130/168 від 21.06.2024, яку він не встиг отримати за життя. Отож вказані кошти у вигляді одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн стали складовою спадкової маси та належали спадкодавцю згідно із довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.10.2024 №943/21418.
3. ІНФОРМАЦІЯ_1 за вихідним від 21.12.2024 №943/3ВГ/1508 та від 26.05.2025 №943/10681 надіслав запити (інформація) до Саратської державної нотаріальної контори Одеської області щодо скасування (внесення змін) свідоцтво про право на спадщину за законом серія НТО № 010980 від 13.11.2024, зареєстроване в реєстрі за №1047, як таке що складене на підставі помилкової інформації, що не відповідає дійсності, оформленої довідкою від 10.10.2024 №943/21418. Із вказаної відповіді вбачається, що представники ІНФОРМАЦІЯ_5 невірно визначили статус ОСОБА_1 , як «сестри загиблого ОСОБА_3 , із визначенням даної особи утриманкою військовослужбовця ОСОБА_3 », що спотворило підставу та порядок розгляду поданих нею заяви та додаткових документів. Таким чином, подальше рішення про повернення до ІНФОРМАЦІЯ_5 комплекту документів відносно ОСОБА_1 ґрунтувалось на помилковому визначенні її статусу, який не дає ОСОБА_1 права на отримання коштів одноразової грошової допомоги. 
4. Позивачка доводить, що має право на отримання вказаних коштів саме як спадкоємиця ОСОБА_2 , (батько позивачки), а не як особа, яка має право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у розумінні положень статті 16^1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).
5. Позивачка наголошує, що Комісія Міністерства оборони України прийняла рішення, оформлене Протоколом № 19/зм від 30.08.2024, пунктом 15 якого скасувала рішення, викладене у пункті 67 протоколу № 130/168 від 21.06.2024, чим безпідставно та протиправно проігнорувала наявність спадкоємця ОСОБА_1 та строк для прийняття спадщини, встановлений положеннями статті 1270 Цивільного кодексу України.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
6. ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 є сином ОСОБА_2 ..
7. ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
8. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 26.12.2023 № 371 смерть ОСОБА_3 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.
9. ОСОБА_2 07.02.2024 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою, у який просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю сина.
10. ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
11. Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України (пункт 67 протоколу № 130/168 від 21.06.2024), розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), батьку загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 25.04.2024 №321/КЦ/4192 - в сумі 15 000 000, 00 грн.
12. Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України (пункт 15 протоколу № 19/зм від 30.08.2024), у зв`язку з уточненням кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги та виправленням описок прийняті рішення:
«п.15. Згідно з п. 67 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.06.2024 № 130/168 одноразову грошову допомогу призначено батьку загиблого солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 25.04.2024 №321/КЦ/4192 - в сумі 15 000 000, 00 грн.
Батько загиблого ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Допомога була призначена, оскільки даних про смерть батька на час призначення допомоги не було.
Згідно з висновком ІНФОРМАЦІЯ_9 мати загиблого померла у 2022 році, інших осіб, які мають (можуть мати) право на одноразову грошову допомогу не встановлено.
У зв`язку з цим пункт 67 протоколу засідання Комісії від 21.06.2024 № 130/168 скасувати».
13. Суди попередніх інстанцій також установили, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_6 є донькою ОСОБА_2 .
14. ІНФОРМАЦІЯ_1 скерував на адресу Саратської державної нотаріальної контори в Одеській області лист від 10.10.2024 №943/21418, у якому повідомив, що відповідно до Постанови № 168, ОСОБА_2 рішенням Комісії Міністерства оборони України (пункт 67 протоколу №130/168 від 21.06.2024) призначена сума одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000, 00 грн, на яку померлий має право у зв`язку із загибеллю його сина ОСОБА_3 та яка не була отримана ним за життя.
15. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТО № 010980 від 13.11.2024, посвідченого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори в Одеській області (спадкова справа № 251/2024, зареєстровано в реєстрі за №1047), спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , є його дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з суми одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у розмірі 15 000 000,00 грн, на яку померлий мав право у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , які належали спадкодавцю на підставі довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 10.10.2024 № 943/21418.
16. Уважаючи незаконним пункт 15 рішення Комісії Міністерства оборони України, оформлене Протоколом № 19/зм від 30.08.2024, та таким, що позбавило позивачку права на отримання спадкового майна у вигляді одноразової грошової допомоги у розмірі 15000000 грн, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
17. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026, у задоволенні позову відмовлено.
18. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачка не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_2 , оскільки така допомога за життя йому не була призначена.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та позиція інших учасників справи
19. Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, позивачка подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026, а справу направити на новий розгляд, оскільки, на її думку, суди попередніх інстанцій не перевірили спірне рішення відповідача на відповідність статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
20. Обґрунтовуючи підстави для касаційного оскарження судового рішення, позивачка зазначила, що вона подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, та зазначила, що відсутній висновку Верховного Суду щодо порядку деяких виплат сім`ям військовослужбовців під час дії воєнного стану, передбачених пунктом 2 Постанови № 168, за умови смерті особи, яка мала право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-12 вказаної постанови та реалізувала своє вказане право, шляхом звернення до уповноваженого органу у встановленому законом порядку із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, яка не була ним отримана за життя.
21. При цьому, висновку Верховного Суду потребує також питання визначення факту, як закінченої стадії реалізації права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги, після вчинення якого виникає право успадкування призначеної одноразової грошової допомоги, за умови відсутності будь-якої норми, яка визначає підстави чи порядок скасування призначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю єдиного отримувача.
22. У касаційній скарзі позивачка наголошує, що жодним порядком чи інструкцією не визначені статуси осіб, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-12 Постанови №168, при переході між стадіями виникнення та реалізації вказаного права, що створює прямопротилежні за значенням рішення як уповноваженого органу, так і судових органів при оскаржені таких рішень. 
23. Позивачка вказує, що П`ятий апеляційний адміністративний суд, погоджуючись з рішенням Одеського окружного адміністративного суду, зазначив, що позивачка не має права на призначення та виплату в порядку спадкування за законом після смерті її батька - ОСОБА_2 , одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця молодшого сержанта за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 відповідно до пункту 2 Постанови №168. 
24. Скаржниця звертає увагу на те, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги, на чому неодноразово наголошувала позивачка, що вона не претендує і ніколи не претендувала на призначення їй одноразової грошової допомоги ні в статусі отримувача одноразової грошової допомоги, ні в якості спадкування за законом після смерті її батька, а лише просила «скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №19/зм від 30.08.2024, викладене у пункті 15 Протоколу Комісії». 
25. На переконання позивачки, скасування спірного рішення відповідача призведе до відновлення нарахування суми одноразової грошової допомоги, яка вже була перерахована раніше на підставі рішення Комісії Міністерства оборони України (пункт 67 Протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України від 21.06.2024 № 130/168) про виплату одноразової грошової допомоги та як наслідок відновить право позивачки на отримання вказаної виплати в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право ОСОБА_4 на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 (серія НОМЕР_1 від 13.11.2024, зареєстроване в реєстрі за №1047), виданого державним нотаріусом Саратської державної нотаріальної контори Одеської області, на суму одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у розмірі 15 000 000 грн (п`ятнадцять мільйонів гривень), на яку померлий ОСОБА_2 мав право у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_4 його сина ОСОБА_3 .
26. Позивачка доводить, що зміст нормативно правових актів, які регулюють порядок та призначення одноразової грошової допомоги не передбачає скасування раніше прийнятого рішення Комісії Міністерства оборони України у зв`язку зі смертю особи, яка мала право на отримання одноразової грошової допомоги та реалізувала таке право за життя, а також скасування такого рішення з метою «уточнення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги» чи «виправленням описок».
27. У відзиві на касаційну скаргу позивачки відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін. Відповідач вказує, що прийняті судами попередніх інстанцій рішення повністю відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини і правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2025 у справі № 160/4344/24 з подібними правовідносинами пов`язаними із набуттям права на одноразової грошової допомоги через спадкування, а доводи наведені позивачкою у касаційній скарзі не спростовують законних та обґрунтованих висновків судів, які стали підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 
28. У відповіді на відзив позивачка заперечує подібність правовідносин у справі, що розглядається, зі справою № 160/4344/24. Також доводить, що інформація про смерть її батька вже була наявна в розпорядженні Комісії Міністерства оборони України на момент прийняття рішення про призначення і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , що підтверджується доказами (Додаток № 6 до відзиву на позовну заяву, копія листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.04.2024 №943_5564 щодо смерті заявника з копіями додатків.pdf.), наданими відповідачем до матеріалів справи.
Процесуальні дії у справі 
29. Верховний Суд ухвалою від 20.05.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 у справі №420/23067/25. 
30. Верховний Суд призначив розгляд справи №420/23067/25 у порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
31. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2026 для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: Шевцова Н. В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Бучик А. Ю., Стеценко С. Г.
32. 13.08.2026 розпорядженням т.в.о. заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 1098/0/78-26 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку з відпусткою судді Бучик А. Ю., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.
33. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Шевцова Н.В. головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Стеценко С. Г., Тацій Л. В.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
34. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Верховний Суд виходить із такого.
35. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
36. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
37. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).
38. Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
39. Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII регламентовано, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
40. Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено у статті 16^1 Закону № 2011-XII. За приписами вказаної норми закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
41. Відповідно до пунктів 1, 6 статті 16^3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16^1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16^-1 цього Закону.
42. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
43. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16^3 Закону №2011-XII).
44. 28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168, згідно з пунктом 2 якої сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16^1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
45. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
46. У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
47. Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
48. Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
49. Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
50. Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.
51. Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» було затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі - Порядок № 45), які визначають завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови № 168, алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів.
52. Зміст наведених нормативно правових актів не передбачає призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови № 168 померлій особі, яка входила за життя в коло членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого військовослужбовця.
53. Повертаючись до встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, слід нагадати, що 07.02.2024 ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою, у який просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллюІНФОРМАЦІЯ_6 сина - ОСОБА_3 , військовослужбовця, смерть якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини.
54. ОСОБА_2 , батько загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .
55. Отож за життя ОСОБА_2 (батько загиблого військовослужбовця) рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) сина ухвалено не було, грошова допомога не призначалась, не нараховувалась та не була виплачена.
56. Однак 21.06.2024 рішенням Комісії Міністерства оборони України, викладеним у пункті 67 протоколу № 130/168 від 21.06.2024, ОСОБА_2 призначена одноразова грошова допомога. Проте 30.08.2024 пунктом 15 рішення Комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом № 19/зм, пункт 67 протоколу засідання Комісії від 21.06.2024 № 130/168 скасовано у зв`язку з тим, що допомога була призначена, оскільки даних про смерть батька на час призначення допомоги не було.
57. Як зазначає позивачка, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона подала заяву з необхідними документами до ІНФОРМАЦІЯ_5 про зміну отримувача одноразової грошової допомоги.
58. Головне управління соціальної підтримки Міністерства оборони України опрацювало комплект документів та встановило, що він не відповідає вимогам статті 16^1 Закону № 2011-XII в частині зазначення осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також Порядку № 45, у зв`язку з чим документи було повернуто без реалізації.
59. Окрім того, як зазначає у відзиві на позовну заяву Міністерство оборони України вже після скасування рішення про виплату ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в серпні 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 помилково надав Саратській державній нотаріальній конторі довідку від 10.10.2024 № 943/21418 про призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги в розмірі15 000 000 грн, яка була призначена рішенням Комісії Міністерства оборони України (п.67 Протоколу №130/168 від 21.06.2024), але при цьому не було враховано, що зазначене рішення в подальшому вже було скасоване Комісією Міністерства оборони України (п.15 Протоколу №19/зм від 30.08.2024). А тому підстав для надання такої довідки нотаріусу у ІНФОРМАЦІЯ_5 не було.
60. По цьому факту в ІНФОРМАЦІЯ_5 було проведено службове розслідування і виконавець листа від 10.10.2024 №943/21418, який готував відповідь на запит нотаріуса і помилково вказав недостовірну (неперевірену) інформацію щодо прийнятих рішень Комісією Міністерства оборони України, за результатами службового розслідування був притягнутий до дисциплінарної відповідальності (наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.05.2025 №249). 
61. Верховний Суд погоджується з доводами відповідача про те, що Комісія Міністерства оборони України, приймаючи рішення викладене у пункті 15 Протоколу №19/зм від 30.08.2024 діяла законно, адже самостійно виправила помилкове своє рішення (пункт 67 протоколу №130/168 від 21.06.2024) після з`ясування того, що на момент прийняття вказаного помилкового рішення заявник ( ОСОБА_2 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
62. Уважаючи незаконним рішення Комісії Міністерства оборони України, яким скасовано призначення батькові позивачки одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168, таким, що позбавило позивачку права на отримання спадкового майна у вигляді одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000 грн, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом.
63. З приводу доводів про набуття права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови № 168, як спадкоємицею померлого батька, колегія суддів зазначає, що таке право (призначення одноразової грошової допомоги) нерозривно пов`язано з особою спадкодавця. Чинне законодавство не визначає можливості переходу в порядку спадкування права на призначення одноразової грошової допомоги, яке не було реалізовано спадкодавцем за життя за будь-яких обставин.
64. Відповідно до частини четвертої статті 25 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
65. З наведеного висновується, що спадкоємці мають право на отримання виплат лише у випадку, якщо така виплата була належна (призначена, нарахована) померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили за життя, однак померлим не отримана.
66. Аналогічний висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 28.03.2025 у справі № 160/4344/24, підстав для відступу від якого немає.
67. Крім того, вирішуючи спір по суті, суд повинен установити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні спричиняє прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших установлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі).
68. У розвиток наведеного, частинами першою та третьою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.
69. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
70. При цьому, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах (стаття 2 КАС України).
71. Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
72. Верховний Суд зазначає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, який стверджує про їх порушення.
73. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
74. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16 та від 29.06.2021 у справі №1.380.2019.000578 та багатьох інших, є сталою і підстави для відступлення від такої позиції відсутні.
75. Отже, у цій справі позивачка оскаржує рішення відповідача в частині, що стосується ОСОБА_2 , а тому з огляду на встановлені обставини та викладені вище висновки суду, цим рішенням не порушено матеріальних прав та/або охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 , на захист яких подано позов, що є підставою для відмови в його задоволенні.
76. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
77. Зазначеним вимогам оскаржувані в цій справі судові рішення відповідають, а викладені в касаційній скарзі доводи позивачки не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
78. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
79. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
80. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
81. З огляду на викладене, касаційну скаргу позивачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2026 у справі № 420/23067/25 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не оскаржується.
Суддя-доповідач Н. В. Шевцова 
Судді С. Г. Стеценко
Л. В. Тацій