П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року м. Київ

Справа №754/2633/26
Апеляційне провадження №33/824/2454/2026

Київський апеляційний суд в складі судді Соколової В.В., за участі секретаря Липченко О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2026 року за матеріалами, які надійшли від Управління патрульної поліції Національної поліції в м. Києві про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580408 від 01 лютого 2026 року, 01 лютого 2026 року о 02 год 20 хв ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - автомобілем Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Кубанської України, 33 в м. Києві, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн 60 коп.
Судове рішення мотивовано тим, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення підтверджується зібраними матеріалами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2026 року, складеного поліцейським Управління патрульної поліції в м.Києві ДПП Котляровим А.О.; даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, згідно яких ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Кубанської України, 33 в м. Києві в комендантську годину, автомобіль знаходиться на узбіччі проїзної частини дороги, в автомобілі увімкнені освітлювальні прибори, в автомобілі знаходяться пасажири, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з місця водія, на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 вказав свої дані про особу та пояснив, що разом з друзями після зустрічі та сумісного відпочинку прямують додому, після з`ясування поліцейським даних про особу водія, працівник поліції вказав на наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю, нечітка мова, та виказав ОСОБА_1 вимогу про проходження ним огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці із застосуванням технічного приладу «Драгер» або у лікаря в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, після чого поліцейським стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення; даними направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я КНП КМКЛ №10 від 01 лютого 2026 року у зв`язку з виявленими в результаті огляду поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння.
Суд прийшов до висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, а саме про його відмову як особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодився із вказаною постановою ОСОБА_1 , 24 березня 2026 року подав апеляційну скарга, яка обґрунтована тим, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості.
Вказує, що суд першої інстанції не встановив об'єктивну сторону правопорушення, зокрема не довів ключову обставину - факт керування транспортним засобом.
Посилається на те, що не доведено стан сп'яніння у встановленому законом порядку, оскільки процедура огляду була істотно порушена.
Крім того, автомобіль перебував у нерухомому стані та не здійснював рух. Двигун транспортного засобу не працював, особа знаходилася поза межами транспортного засобу, а не за кермом, відсутній момент зупинки транспортного засобу працівниками поліції.
Звертає увагу, що у даній справі відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували законність зупинки транспортного засобу. Причина зупинки не зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.
Зазначає, що у даній справі акт огляду не складався, не вручався особі та не долучений до матеріалів справи.
Крім того, особу не було направлено до закладу охорони здоров'я, не складено належного направлення.
Вказує, що не був належним чином ознайомлений зі своїми правами, передбаченими законом, зокрема правом на надання пояснень, користування правовою допомогою, подання клопотань та заперечень.
Вважає, що відеозапис не відповідає вимогам належності та допустимості, оскільки не містить ключових моментів події, не є безперервним та не підтверджує обставини на які посилається обвинувачення.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить скасувати постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник ОСОБА_1 - адвокат Трофимова Г.М., підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі з мотивів та підстав, зазначених у ній.

Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення дослідженими судом, а саме: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 580408 від 01 лютого 2026 року, складеного поліцейським Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП Котляровим А.О. (а.с. 2,3);
- даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, згідно яких ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Кубанської України, 33 в м. Київ в комендантську годину (а.с. 8);
- даними направлення водія ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану сп`яніння до закладу охорони здоров`я КНП КМКЛ №10 від 01 лютого 2026 року у зв`язку з виявленими в результаті огляду поліцейським у ОСОБА_1 ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 6).
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 580408 від 01 лютого 2026 року убачається, що 01 лютого 2026 року о 02 год 20 хв ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом - автомобілем Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Кубанської України, 33 в м. Києві, маючи ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 2,3).
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння чи під дією лікарських засобів підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Зі змісту п. 2.5 ПДР слідує, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Даних, які б ставили під сумнів рішення суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, в матеріалах справи не має, не надані такі дані і при апеляційному розгляді справи.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Жодних підстав ставити під сумнів допустимість, достовірність та належність зібраних поліцейськими доказів відсутні.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом не встановлено. В адміністративному порядку дії працівників поліції не оскаржено.
Доводи скаржника, про те, що зупинка транспортного засобу була незаконною є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
Крім того, з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху України, незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки.
З дослідженого відеозапису вбачається, що 01 лютого 2026 року о 02 год 20 хв ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час керування автомобілем Ford Fusion д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Кубанської України, 33 в м. Києві в комендантську годину, автомобіль знаходиться на узбіччі проїзної частини дороги, в автомобілі увімкнені освітлювальні прибори, в автомобілі знаходяться пасажири, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля з місця водія, на вимогу працівника поліції ОСОБА_1 вказав свої дані про особу та пояснив, що разом з друзями після зустрічі та сумісного відпочинку прямують додому.
Одночасно на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування автомобілем, зауважень з цього приводу поліцейському не робив, а тому доводи про те, що він не керував автомобілем слід визнати безпідставними та розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення від відповідальності.
З відеозапису також вбачається, що працівник поліції звертається до ОСОБА_1 , як до водія вказаного автомобіля, вказує на наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю, нечітка мова, та заявив ОСОБА_1 вимогу про проходження ним огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці із застосуванням технічного приладу «Драгер» або у лікаря в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився, після чого працівник поліції повідомив, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що скаржник не був належним чином ознайомлений зі своїми правами, передбаченими законом є необґрунтованими, оскільки будь-яких зауважень чи заперечень з боку ОСОБА_1 , зокрема, щодо не роз'яснення йому прав та обов'язків передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП у вказаному протоколі не зазначив та жодних пояснень чи заперечень щодо змісту складеного протоколу не зазначив, від підпису відмовився.
До того ж дії працівників поліції в установленому законом порядку не оскаржено.
Судом апеляційної інстанції за наслідками дослідження відеозапису з нагрудної боді-камери встановлено, що дії працівників поліції під час зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 є правомірними, останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
За таких обставин, на підставі вищевикладених норм закону, суд вважає докази, що містяться в матеріалах справи, належними і допустимим та такими, що доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова ОСОБА_1 , як особи, яка здійснювала керування транспортним засобом, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2026 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя: Соколова В.В.