Справа №760/34650/21 2-а/760/797/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді      Ішуніної Л. М.,
за участю секретаря судового засідання   Чоботарьової В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Ярмоленка Вячеслава Миколайовича, інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Степаненко Катерини Анатоліївни, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В С Т А Н О В И В:
28 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Ярмоленка В. М., інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Степаненко К. А., Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив: 
визнати протиправною та скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Ярмоленка В. М. від 18 грудня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 178 КУпАП серії ГАБ №854264 та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн;
визнати протиправним та скасувати рішення інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Степаненко К. А. про його адміністративне затримання, що було прийнято 18 грудня 2021 року;
визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Ярмоленка В. М. та інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Степаненко К. А., які полягають у застосуванні 18 грудня 2021 року до нього поліцейських заходів примусу у вигляді фізичної сили та кайданків.
Позовні вимоги мотивує тим, що 18 грудня 2021 року о 00-31 год. під час перебування у приміщенні магазину «Сільпо» за адресою: м. Київ, вул. Драгомирова, 16, він був протиправно затриманий інспекторами патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Ярмоленком В. М. та Степаненко К. А., які під час затримання протиправно застосували до нього поліцейські засоби примусу у вигляді фізичної сили та кайданків.
При цьому, до самого моменту затримання, застосування фізичної сили та кайданків, поліцейські не висунули йому жодних вимог щодо надання для перевірки документів, які посвідчують його особу та необхідності його опитати.
Розуміючи, що поліцейські діють протиправно, позивач почав відео зйомку. У відповідь на запитання про причини затримання, поліцейські застосували до нього фізичну силу та припинили відео зйомку, вивели його з приміщення магазину та одягнули кайданки. Після цього вилучили у нього службове посвідчення.
В подальшому інспектор патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Степаненко К. А. склала протокол про адміністративне затримання серії АЗ №131517 від 18 грудня 2021 року.
Після затримання щодо нього було складено два протоколи про адміністративні правопорушення за статтями 173, 175 КУпАП та винесено постанову про адміністративне правопорушення за статтею 178 КУпАП.
Так, постановою інспектора 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Ярмоленка В. М. серії ГАБ №854264 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.
У постанові зазначено, що 18 грудня 2021 року, перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Драгомирова, буд. 16 в магазині «Сільпо» громадянин ОСОБА_1 перебував у громадському місці у п`яному вигляді, чим порушив громадський порядок та громадську мораль.
Позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам закону та є необґрунтованою. Зазначає, що працівниками поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення та затримання, йому не було роз`яснено право на захист, не було здійснено будь-якої підготовки до розгляду справи, зокрема, не вирішено клопотання, не заслухано осіб, які беруть участь у розгляді справи, а також відповідачем не було надано під час розгляду справи та складання постанови жодних належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.
Крім того, позивач зазначив, що є військовослужбовцем та проходить військову службу у Державній службі спецзв`язку та захисту інформації України, а тому відповідно до положень Дисциплінарного статуту Збройних Сил України розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього за частиною першою статті 178 КУпАП не належить до компетенції органу Національної поліції.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП, тому звернувся до суду з указаним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 січня 2022 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху.
На виконання зазначеної ухвали 03 лютого 2022 року позивачем надано до суду уточнену позовну заяву, в якій визначено коло учасників відповідно до норм чинного законодавства.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом.
Відповідно до статей 162, 163 КАС України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - для надання відповіді на відзив.
08 серпня 2022 року відповідачем - представником Департаменту патрульної поліції подано до суду відзив, в якому вона заперечує проти задоволення позову. Зазначила, що твердження позивача, викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки оскаржувана постанова винесена у межах повноважень інспекторів патрульної поліції в порядку та у спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі.
Повідомила, що у постанові Печерського районного суду міста Києва у справі №757/7103/22-п від 16 травня 2022 року суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 173, 185 КУпАП.
Також, оскільки позивач, знаходячись в п`яному вигляді в громадському місці, не реагував на законні вимоги поліцейського, грубо висловлювався на адресу працівників поліції, хватав за формений одяг, відповідач повідомив ОСОБА_1 про намір застосування як захід впливу фізичної сили у разі наступного невиконання законної вимоги поліцейського та затримано для складання адміністративних матеріалів.
Крім того, вважає, що визнання дій працівників поліції протиправними не передбачено частиною третьою статті 286 КАС України та не є належним захистом прав позивача визначеним законом.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, особи, які беруть участь у справі не викликались та відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судом установлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №854264 від 18 грудня 2021 року, позивач ОСОБА_1 18 грудня 2021 року, за адресою: м. Київ, вул. Драгомирова, 16 в магазині «Сільпо» перебував у громадському місці у п`яному стані, чим ображав людську гідність та громадську мораль, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 178 КУпАП.
Відповідно до вказаної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.
Вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №854264 від 18 грудня 2021 року складена патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Ярмоленком В. М.
Частиною першою статті 178 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, що тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у розпиванні спиртних напоїв у громадських місцях і появі в громадських місцях у п`яному вигляді.
Об`єктивна сторона діяння розпивання спиртних напоїв у громадських місцях полягає виключно в активних діях з вживання спиртних напоїв. Протиправним є розпивання будь-яких спиртних напоїв горілки, коньяку, вин, самогону чи інших алкогольних напоїв домашнього виготовлення. Іншим видом дій, які утворюють об`єктивну сторону цього правопорушення, є поява в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми; коли порушник має непристойний зовнішній вигляд; через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування; п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані).
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі прямого або непрямого умислу.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» громадське місце - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна чи відкрита для населення вільно або за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, у тому числі під`їзди будівель і споруд, а також підземні переходи, стадіони, паркінги.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Разом з тим, позивач заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення та зазначає, що органи Національної поліції не уповноважені складати щодо нього як військовослужбовця постанови за частиною першою статті 178 КУпАП, а також працівниками поліції не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого правопорушення.
Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша і друга статті 178).
Враховуючи, що статтею 222 КупАП України обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 178 КУпАП покладено на органи Національної поліції, а позивач не надав доказів на підтвердження виконання ним службових обов`язків 18 грудня 2021 року в м. Києві по вул. Драгомирова, 16 в магазині «Сільпо», відсутні підстави вважати, що оскаржувану постанову складено не уповноваженим суб`єктом.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.
Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17.
Однак, відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду надано не було.
Тобто, з матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів, які свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано. Оскаржувана постанова серії ГАБ №854264 від 18 грудня 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення.
Так, Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №213/1426/17 (2-а/213/39/17), зазначено, що адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 178 КУпАП наступає у випадку не просто перебування особи в п`яному вигляді, а коли особа, яка перебуває у такому стані, своєю поведінкою чи зовнішнім виглядом ображає людську гідність і громадську мораль. Виявлення у правопорушників ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння може бути підтверджено спеціальним дослідженням із застосуванням відповідного обладнання або оглядом лікаря.
Проте, інспектором патрульної поліції в оскаржуваній постанові не деталізовано того, якою саме поведінкою позивача чи його зовнішнім виглядом ображалася людська гідність і громадська мораль.
Також, не надано доказів, які б підтверджували перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, будь-яких доказів появи позивача в громадському місці саме у п`яному вигляді, матеріали справи не містять.
Водночас, суд звертає увагу, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії ГАБ №854264 від 18 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі закрити.
В частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення інспектора патрульної поліції про адміністративне затримання позивача від 18 грудня 2021 року та визнання протиправними дій інспекторів патрульної поліції, які полягають у застосуванні 18 грудня 2021 року до ОСОБА_1 поліцейських заходів примусу у вигляді фізичної сили та кайданків, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи встановлено, що 18 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_1 винесено протокол про адміністративне затримання серії АЗ №131517, яким зафіксовано, що 18 грудня 2021 року о 00:35 год. у зв`язку з вчиненням правопорушення передбачених статтею 178, 173, 185 КУпАП, встановленням особи, ОСОБА_1 затримано. Зазначено, що особистий огляд та огляд речей не проводився. При цьому, відповідно до статті 34 Закону України «Про національну поліцію» щодо особи ОСОБА_1 проведено поверхневу перевірку, в ході якої виявлено службове посвідчення Державної служби спецзв`язку та захисту інформації України на ім`я ОСОБА_1 18 грудня 2021 року (без зазначення часу) ОСОБА_1 звільнено у зв`язку зі складанням адміністративного матеріалу за статтею 178 КУпАП (ГАБ №854264).
Частиною першою статті 37 Закону України «Про національну поліцію» визначено обмеження пересування особи чи транспортного засобу або фактичного володіння річчю, а саме - поліцейський може тимчасово обмежити фактичне володіння річчю або пересування транспортного засобу для запобігання небезпеці, якщо є достатні підстави вважати, що річ або транспортний засіб можуть бути використані особою з метою посягання на своє життя і здоров`я або на життя чи здоров`я іншої людини, або пошкодження чужої речі. На вимогу особи поліцейський зобов`язаний повідомити про причини застосування ним відповідних заходів.
Відповідно до статей 42, 43, 44 зазначеного Закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу, як фізичний вплив (сила). Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення. Поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), зокрема, для припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.
Положеннями статті 259 КУпАП передбачено, що з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, порушника може бути доставлено в поліцію, в підрозділ Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи до органу Державної прикордонної служби України, штабу громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, чи громадського пункту з охорони громадського порядку поліцейським, посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, військовослужбовцем чи працівником Державної прикордонної служби України або членом громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, а при порушенні законодавства про державну таємницю - до органів Служби безпеки України її співробітником. Доставлення порушника з числа кадрових співробітників розвідувального органу України при виконанні ним своїх службових обов`язків здійснюється тільки у присутності офіційного представника цього органу.
При вчиненні порушень правил користування засобами транспорту, правил щодо охорони порядку і безпеки руху, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, правил пожежної безпеки, санітарних норм на транспорті порушника може бути доставлено уповноваженою на те особою в поліцію, якщо у нього немає документів, що посвідчують особу, і немає свідків, які б могли повідомити необхідні дані про нього.
Главою 20 КУпАП встановлені заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення та порядок і підстави їхнього застосування.
Відповідно до частини першої статті 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, коли вичерпано інші заходи впливу, встановлення особи, складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов`язковим, забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються адміністративне затримання особи, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно зі статтею 261 КУпАП про адміністративне затримання складається протокол, в якому зазначаються: дата і місце його складення; посада, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу затриманого; час і мотиви затримання. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала, і затриманим. У разі відмовлення затриманого від підписання протоколу в ньому робиться запис про це.
Про місце перебування особи, затриманої за вчинення адміністративного правопорушення, негайно повідомляються її родичі, а на її прохання також власник відповідного підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.
Органи (посадові особи), правомочні здійснювати адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника.
Частиною першою статті 263 КУпАП визначено, що адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може тривати не більш як три години.
За обставинами справи, адміністративне затримання позивача 18 грудня 2021 року здійснено з метою встановлення його особи для складання оскаржуваної постанови за частиною першої статті 178 КУпАП, а тому інспектор діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до законодавства.
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (частина друга статті 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша статті 77).
З огляду на наведене, позов в частині визнання протиправним адміністративного затримання ОСОБА_1 , задоволенню не підлягає. Також, за відсутності доказів застосування до позивача фізичної сили та кайданок, відсутні підстави для визнання таких дій протиправними.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Верховний суд у постанові від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17 дійшов висновку, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративне правопорушення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.
Відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.
У зв`язку з викладеним, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Ярмоленка В. М. та до інспектора патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Степаненко К. А. як до неналежних відповідачів.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку з частковим задоволенням позову та відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 5-7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-247, 250, 256, 262, 286, 293, 295 КАС України
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №854264 від 18 грудня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 454 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідачі: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3; інспектор патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Ярмоленко Вячеслав Миколайович, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення (нині - Святослава Хороброго), буд. 9; інспектор патрульної поліції 1 полку 2 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Степаненко Катерина Анатоліївна, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення (нині - Святослава Хороброго), буд. 9.
Суддя            Л. М. Ішуніна