ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 року
м. Харків
справа № 646/1305/26
провадження № 22-ц/818/3960/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого-судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміна О.В., Яцина В.Б.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Домітращук Ірини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 17 березня 2026 року у складі судді Барабанової В.В.,-
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, яким просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 15 000 грн щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом і до повноліття дитини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно; стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 15 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення з позовом і до повноліття дитини, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який було розірвано 04.12.2025. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час малолітні діти проживають разом з позивачем. Діти повністю перебувають на утриманні позивача. На цей час сторони проживають окремо, сімейне життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Позивач та відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей. на даний час щомісячні витрати позивача на утримання дітей та інше становлять приблизно 30 000,00 грн, тобто, по 15 000,00 грн на кожну дитину, сюди входить: оплата необхідних матеріалів для навчання (підручники, канцелярське приладдя), харчування, одяг, предмети гігієни, частина комунальних витрат, які споживаються дітьми, мобільний зв`язок, гуртки, додаткові заняття, дозвілля, періодичні огляди у лікарів, лікування нескладних захворювань.
Заочним рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 17 березня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 5 000 грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 10.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 5000 грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з 10.02.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Заочне рішення мотивовано тим, що під час розгляду справи сторонами не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують дійсний майновий стан кожного із сторін, у зв`язку з чим, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів у сумі 15 000 грн. на кожну дитину щомісячно є значно завищеним. З урахуванням обставин справи, враховуючи вік дітей, їх потреби та враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці та батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач спроможний надавати позивачу аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 5 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , яка діє в інтресах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в судом не врахована заява відповідача про повне визнання позовних вимог. Висновок суду про відсутність доказів витрат є необґрунтованим, що не відповідає матеріалам справи та як наслідок призвело до неправильного визначення розміру аліментів. Позивачкою надано належні та допустимі докази фактично понесених витрат на утримання дітей, відповідно до яких щомісячний розмір таких витрат становить 30 000 грн.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 04.03.2005 перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить актовий запис № 406 Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції ( м. Київ), який рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 30.10.2025 по цивільній справі № 646/9798/25 було розірвано (а.с. 10-12).
Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18 квітня 2023 серії НОМЕР_3 , виданого повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління юстиції та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14 листопада 2019 року серії НОМЕР_4 , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 13,14).
Згідно довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 11.02.2026 ОСОБА_2 ,, ОСОБА_1 та діти- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 50)
Діти наразі навчаються в Опорному закладі освіти Юрівському ліцею Гатненської сільської ради Фастівського району Київської області. Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 5-му класі закладу освіти, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - у 1-му класі, що підтверджується відповідними довідками від 09.01.2026 із закладу освіти за підписом директора закладу Ловягіна Анатолія (а.с. 18,19).
Згідно характеристиці на ОСОБА_4 від 12.01.2026 зазначено, що за час перебування дитини у навчальному закладі вихованням, супроводом та забезпеченням потреб дитини займається виключно мати, Позивач. Позивач постійно підтримує зв`язок з педагогічним колективом, бере участь у батьківських зборах та заходах, своєчасно забезпечує дитину всім необхідним для навчання та розвитку, здійснює своєчасну оплату за харчування дитини (а.с. 20,22).
У характеристиці на ОСОБА_5 від 12.01.2026 навчальний заклад зазначає, що мати приділяє належну увагу вихованню дитини. Регулярно проводить та забирає дитину з навчального закладу. Постійно підтримує зв`язок з педагогічним колективом, бере участь у батьківських зборах та заходах. Своєчасно забезпечує дитину всім необхідним для навчання та розвитку (а.с. 21,23).
На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала виписку за банківського рахунку за період 05.07.2025-05.01.2026 (а.с. 24-33)
17.03.2026 ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позову в повному обсязі (а.с. 66).
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.17 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свого майнового стану, матеріального становища відповідача, а також доказів фактичних щомісячних витрат на утримання дітей.
За таких обставин заявлений позивачем розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 15 000 грн на кожну із трьох дітей є необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами.
Надана позивачем виписка по банківському рахунку за період з 05.07.2025 по 05.01.2026 не містить відомостей щодо цільового призначення грошових коштів та напрямків їх використання, у зв`язку із чим не може свідчити про фактичне понесення витрат саме на утримання дітей.
Враховуючи викладене, беручи до уваги вік дітей, їх потреби, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, при цьому обов`язок щодо утримання дітей покладається на обох батьків у рівній мірі, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання спільних дітей у розмірі 5 000 грн на кожну дитину щомісячно.
На переконання судової колегії, зазначений розмір аліментів є обґрунтованим, необхідним, достатнім та таким, що відповідає засадам розумності і справедливості.
Щодо доводів апеляційної скарги про визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
У пункті 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
До ухвалення судового рішення, у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.
Обов`язок суду роз`яснити учасникам судового процесу наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій передбачено пунктом 3 частини п`ятої статті 12 ЦПК України.
Ухвалою суду від 11.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 
Судова колегія встановила, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції 17.03.2026. В заяві КОГО про визнання позовних вимог міститься відмітка канцелярії суду із зазначенням дати її надходження — 17.03.2026, однак відомості щодо часу подання вказаної заяви відсутні. За таких обставин судова колегія позбавлена можливості встановити, чи була зазначена заява фактично отримана судом до моменту ухвалення рішення у справі.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає неможливим покладати зазначену заяву в основу судового рішення та враховувати її як безумовне визнання позову.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог і доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування даного судового рішення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ІІПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Домітращук Ірини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 17 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий          О.Ю.Тичкова

Судді            О.В.Маміна

В.Б. Яцина