Справа № 948/559/26 
Номер провадження 2/948/549/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25.08.2026 Машівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого – судді     Косик С.М.,
за участю секретаря     Ткач Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та відшкодування комунальних послуг в порядку регресу, 

в с т а н о в и в :

у червні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Машівського районного суду Полтавської області із зазначеною позовною заявою, у якій просить:
1) встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., яка в цілому складається з: коридор – 1 пл. 7,7 кв.м., вбиральня – 2 пл. 1,5 кв.м., ванна – 3 пл. 2,9 кв.м., кімната – 4 пл.7,5 кв.м., вбудована шафа – 5 пл. 0,5 кв.м., кімната – 6 пл. 11,8 кв.м., кімната – 7 пл. 17,5 кв.м., кухня – 8 пл. 7,4 кв.м., вбудована шафа – 9 пл. 0,7 кв.м., лоджія пл. 2.7 кв.м., балкон пл. 0,9 кв.м., між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом виділення в користування: ОСОБА_1 окрему кімнату-7 житловою площею 17,5 кв.м.; ОСОБА_2 окрему кімнату-4 житловою площею 7,5 кв.м. та окрему кімнату-6 житловою площею 11,8 кв.м.; усі підсобні приміщення зазначеної квартири: коридор – 1 пл. 7,7 кв.м., вбиральня – 2 пл. 1,5 кв.м., ванна – 3 пл. 2,9 кв.м., вбудована шафа – 5 пл. 0,5 кв.м., кухня – 8 пл. 7,4 кв.м., вбудована шафа – 9 пл. 0,7 кв.м., лоджія пл. 2,7 кв.м., балкон пл. 0,9 кв.м. залишаються у спільному користуванні співвласників;
2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , в порядку регресу за відшкодування комунальних послуг за теплопостачання суму в розмірі 7 431,54 грн;
3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 усі понесені ним судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі з 19.09.1992 року, який за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 08.11.2018 року був розірваний.
Під час перебування у шлюбі 27.01.1999 року вони придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , право власності якої зареєстроване за позивачем.
29.10.2025 року за рішенням Машівського районного суду Полтавської області було визнано та затверджено мирову угоду від 29.10.2025 року, укладену між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 відповідно до умов якої: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнали дійсним договір №233-Н купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_3 ; ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнали припиненим право спільної сумісної власності подружжя на цю квартиру; ОСОБА_2 визнала за ОСОБА_1 , в порядку поділу майна подружжя право спільної часткової власності на частину зазначеної квартири; ОСОБА_1 визнав за ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя право спільної часткової власності на частину зазначеної квартири; також між сторонами було погоджено питання щодо судових витрат.
У позові зазначено, що сторони зареєстрували за собою у 2026 році по частині трикімнатної квартири АДРЕСА_3 . Всі витрати на утримання квартири та оплату житлово-комунальних послуг несе виключно позивач ОСОБА_1 , тоді як інший співвласник ОСОБА_2 , хоч і не живе у вказаній квартирі, але все рівно отримує житлово-комунальні послуги і не сплачує свою частку за їх користування, ні надавачам таких послуг, ні відшкодовує позивачу, які він одноособово здійснює.
Разом з цим, позивач зауважив, що оскільки квартира є трьохкімнатною, а співвласників двоє осіб (сторони по справі), які не погодили між собою порядок користування квартирою, зокрема місця загального користування. Так як комунікація між ними відсутня з моменту розлучення, а тому позивач вважає, що спір щодо порядку користування квартирою, яка знаходиться у їхній спільній частковій власності має бути вирішений судом.
Позивач повідомив, що на виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, а також судового збору, після сплати суми 14 863,08 грн виконавче провадження було завершено, у зв`язку з повним виконанням.
Зважаючи на це, позивач ОСОБА_1 , як співвласник нерухомого майна, який сплатив кошти за послуги, спрямовані на утримання спільного майна вважає, що має право на відшкодування в порядку регресу частини коштів в розмірі 7 431,54 грн, сплачених ним на утримання квартири у відповідності до частки в спільному майні ОСОБА_2 (а.с.1-7,45-51).
09.07.2026 року від представниці відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Бульбах Н.М. надійшов відзив на позов у якому вона щодо заявленої першої вимоги відповідачка вважає, що вона потребує уточнення, оскільки позивач просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , тоді як у їхній спільній сумісній власності перебуває квартира за АДРЕСА_3 .
Розглянувши запропонований позивачем порядок користування квартирою ОСОБА_2 не заперечує проти його затвердження, але звертає увагу на те, що звернення позивача до суду було безпідставним та передчасним, так як позивач не звертався до відповідачки з пропозицією порядку користування квартирою, не направляв письмових пропозицій чи претензій. 
У вищевказаній квартирі сторони не проживають з часу розірвання шлюбу між ними, позивачем було змінено замок вхідних дверей до квартири, у зв`язку з чим відповідачка не мала можливості заходити до квартири і тим більше користуватися нею. Лише після реєстрації відповідачкою права спільної часткової власності на квартиру позивач через працівників відділу поліції надав ключ від вхідних дверей. З огляду на це відповідачка не чинила позивачу жодних перешкод у користуванні ним квартирою.
Представник відповідача зазначила, що з метою законодавчого врегулювання порядку подальшого користування квартирою, що перебуває у спільній частковій власності, ініціювання судового процесу за відсутності спору між співвласниками саме з даного приводу є недоцільним, оскільки законом передбачено досудовий порядок врегулювання даного питання, яким є нотаріально посвідчений договір, але зазначає, що позивач навіть не намагався запропонувати відповідачу, як співвласнику квартири свій варіант порядку користування нею.
На думку відповідачки, що пріоритетним для позивача є саме безпідставне ініціювання судового процесу з покладенням на відповідача всіх понесених ним судових витрат, яких взагалі б не могло бути у разі позасудового вирішення поставленого питання, а звернувшись із даним позовом позивачем не наведено жодних обґрунтувань того, яке ж саме право позивача відповідачем за вказаною позовною заявою порушено, не визнано чи оспорено.
Зважаючи на вищевикладені обставини, відповідачка по справі, як співвласник квартири АДРЕСА_3 пропонує позивачу позасудовий спосіб вирішення питання користування цією квартирою, шляхом укладення відповідного договору на запропонованих позивачем у позові умовах користування та його нотаріального посвідчення.
Інша позовна вимога про стягнення з неї на користь позивача відшкодування комунальних послуг в порядку регресу відповідачкою визнається частково, а саме на половину суми сплачених позивачем на користь ПОКПТГ «Полтаватеплоенерго» послуг за теплопостачання.
У відзиві зауважено, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 допустив заборгованість з оплати послуг за теплопостачання, у зв`язку з чим за рішенням суду від 05.09.2023 року з нього на користь ПОКПТГ «Полтаватеплоенерго» було стягнено заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 10 239,56 грн.
За вказаних обставин за цією позовною вимогою відповідачка визнає половину зазначеної суми, яка була сплачена позивачем в порядку примусового виконання судового рішення, а саме – 5 119,78 грн.
Щодо стягнення з відповідачки половини вартості сплаченого позивачем судового збору, виконавчого збору, мінімальних витрат на виконавче провадження №73356703, які загалом заявлені позивачем до стягнення на суму 2 311,76 грн., відповідачка заперечує, оскільки вважає, що законні підстави для покладення на неї обов`язку по відшкодуванню зазначених витрат в порядку регресу відсутні.
Крім цього, представник відповідачки зазначила, що оскільки до 29.10.2025 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 , було зареєстровано на ОСОБА_1 , то відповідно договір про надання послуг з теплопостачання Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» було укладено із ним та він є споживачем наданих послуг.
Отже, відповідачка вважає, оскільки позивач, будучи споживачем та стороною договору про надання послуг з теплопостачання, допустив порушення укладеного ним договору, в частині своєчасної оплати наданих послуг, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 10 239,56 грн., що потягла за собою звернення надавача послуг до суду та до органів виконавчої служби і, як наслідок, додаткові витрати на сплату судового збору, виконавчого збору, мінімальних витрат на виконавче провадження на загальну суму
2 311,76 грн.
ОСОБА_2 , до 07.01.2026 року не мала документа, що посвідчує її право власності на квартиру, а тому була позбавлена можливості укладати договори на надання комунальних послуг та бути їх споживачем в рамках договірних відносин.
Солідарний обов`язок по утриманню майна, що перебуває у спільній власності, не передбачає в собі солідарної відповідальності за наслідки невиконання обов`язків, які стались з вини іншого співвласника майна, який взяв на себе відповідне зобов`язання за договором.
Саме ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку за договором по своєчасній оплаті послуг за теплопостачання. В свою чергу ОСОБА_2 , не будучи стороною договору, не мала можливості сплачувати вартість наданих послуг безпосередньо їх постачальнику, а тому її вини в утворенні заборгованості немає. 
Отже, те що позивач допустив заборгованість по сплаті послуг з теплопостачання, сталось саме з його вини, а тому всі додаткові витрати, які він поніс в зв`язку із судовим процесом та примусовим виконанням судового рішення, він несе самостійно та вони не підлягають розподілу з іншими співвласниками майна.
У відзиві зазначено, що відповідачка ОСОБА_2 не є учасником судової справи №948/1446/23, за наслідками розгляду якої позивачем було сплачено судовий збір, та не є стороною, а саме боржником по виконавчому провадженню №73356703, де позивачем було сплачено виконавчий збір та мінімальні витрати виконавчого провадження.
З огляду на викладене, відповідачка вважає, що законні підстави покладення на неї обов`язку по відшкодуванню позивачу половини вартості зазначених витрат відсутні (а.с.60-64).
Ухвалою від 09.06.2026 року суд залишив без руху позовну заяву та надав позивачу десятиденний строк для усунення недоліків (а.с.42). 
19.06.2026 року Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами загального позовного провадження (а.с. 54).
Ухвалою від 12.08.2026 року Машівський районний суд Полтавської області приєднав до матеріалів справи відзив на позов та квитанцію, закрив підготовче провадження та призначив дану справу до судового розгляду по суті (а.с.80,81).
У судове засідання сторони не з`явилися, представники сторін подали клопотання про розгляд справи без їх участі, представниця позивача ОСОБА_1 – адвокат Цокало-Зливко Т.М. позов підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, представниця відповідачки – адвокат Бульбах Н.М.прохала при ухваленні рішення врахувати правову позицію, викладену у відзиві на позов, одночасно повідомила, що відповідач планує понести витрати на праничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн, зважаючи на повне визнання відповідачкою позовної вимоги про встановлення порядку корситування квартирою та добровільну сплату позивачу коштів за комунальні платежі в порядку регресу, відповідач пропонує витрати на професійну правнчиу допомогу поклатси порівну на кожну із ситорін, яка їх понесла. Якщо позивачем буде заявлена вимога про стягнення витрат на правничу допомгу, відповідач будуть подані докази понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення (а.с.84-90).
Суд, з`ясувавши правову позицію сторін, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.
Судом установлено, що сторони з 19.09.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 08.11.2018 року був розірваний (а.с.18).
За рішенням Машівського районного суду від 29.10.2025 року було визнано та затверджено мирову угоду від 29.10.2025 року, укладену між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 по цивільній справі № 948/482/25 (провадження № 2/948/345/25), відповідно до умов якої: 
1.Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 визнають дійсним договір №233-Н купівлі- продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , зареєстрований Полтавською Універсальною Аграрно - Промислова біржою від 27 січня 1999 р. 
2. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 визнають припиненим право спільної сумісної власності подружжя на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., яка в цілому складається з: коридор - 1 пл. 7.7 кв. м., вбиральня - 2 пл. 1.5 кв. м., ванна - 3 пл. 2.9 кв. м., кімната - 4 пл. 7.5 кв.м., вбудована шафа - 5 пл. 0.5 кв. м., кімната - 6 пл. 11.8 кв.м., кімната - 7 пл. 17.5 кв. м., кухня - 8 пл. 7.4 кв. м., вбудована шафа - 9 пл. 0.7 кв. м., лоджія пл. 2.7 кв. м., балкон пл. 0.9 кв. м.
3. Відповідач ОСОБА_2 , визнає за позивачем ОСОБА_1 , в порядку поділу майна подружжя право спільної часткової власності на 1/2 частину вищевказаної квартири.
4.Позивач ОСОБА_1 , визнає за відповідачем ОСОБА_2 , в порядку поділу майна подружжя право спільної часткової власності на 1/2 частину вищевказаної квартири 
АДРЕСА_4 . Відповідач ОСОБА_2 , добровільно сплачує ОСОБА_1 половину судових витрат, які поніс позивач в суді першої інстанції зі сплати судового збору в розмірі 5957,00 грн. та 800,00 грн. за виконання звіту про оцінку майна, що становить разом 6787,00 грн. 
6. Розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу вирішено залишити за сторонами (а.с.19-21).
Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної держаної електронної системи у сфері будівництва та технічного паспорту, виготовленому ПП ПБТІ «Інвентаризатор» станом на 27 листопада 2023 року, квартира, що знаходиться по АДРЕСА_2 має наступні характеристики: загальна площа 61,1 кв.м., житлова площа 36,8 кв.м., у тому числі коридор (1) площею 7,7 кв.м., вбиральня (2) площею 1,5 кв.м., ванна (3) площею 2,9 кв.м., кімната (4) площею 7,5 кв.м., вбудована шафа (5) площею 0,5 кв.м., кімната (6) площею 11,8 кв.м., кімната (7) площею 17,5 кв.м, кухня (8) площею 7,4 кв.м., вбудована шафа (9) площею 0,7 кв.м., лоджія к=1.0 площею 2,7 кв.м., балкон к=0,3 площею 0,9 кв.м. (а.с.22-26).
Як убачається з копії Витягу з Державного реєстру речових прав №458900255 від 30.12.2025 року частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 – позивачу по справі (а.с.27).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №480521725 від 05.06.2026 року відомо, що 25.12.2025 року ОСОБА_1 – позивач по справі та 07.01.2026 року ОСОБА_2 – відповідачка по справі зареєстрували за кожним із них право спільної часткової власності, зокрема по частині квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.28).
17.11.2023 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. було відкрито виконавче провадження №73356703, на підставі заяви стягувача Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про примусове виконання виконавчого листа №948/1446/23 виданого 02.11.2023 року Машівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 10 239,56 грн та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 684,00 грн (а.с.29-31).
17.11.2023 року вищевказане виконавче провадження було закінчено, у зв`язку з тим, що заборгованість за виконавчим документом, основна винагорода приватного виконавця та витрати на проведення виконавчих дій сплачено боржником у повному обсязі (а.с.32).
З наданої позивачем копії квитанції від 24.11.2023 року видно, що ОСОБА_1 сплатив суму заборгованості у виконавчому провадженні №73356703 у сумі 14 715,92 грн (а.с.33).
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. 
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.  На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (чч.1,2 ст.317 ЦК України).
Нормами чч.1-4 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 358, 360 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.  Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Враховуючи те, що виділення сторонам цих кімнат відповідає вимогам закону, частці у спільному майні, не призведе до порушення житлових прав співвласників квартири, оскільки встановлення такого порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно, враховуючи визнання відповідачкою вказаної позовної вимоги, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині.
Суд уважає за необхідне уточнити номер спірної квартири і будинку, оскільки позивач просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , тоді як згідно наданих до позову документів адресою спірної квартири є: квартира АДРЕСА_3 .
Крім того, пунктом 1 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом або від будь-кого з них окремо.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.4 ст. 544 ЦК України).
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц.
Відповідачем ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» сплачено заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в розмірі 10 239,56 грн.
З квитанції №0.0.4997348633.1 від 10.08.2026 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 сплатила на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування в порядку регресу комунальних послуг за теплопостачання в сумі 5 119,78 грн (а.с. 71, 77).
Підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 2311,76 грн також відсутні, з огляду на те, що вказані грошові кошти не були сплачені позивачем в рахунок комунальних послуг, а тому у відповідача відсутній солідарний обов`язок по їх сплаті.
Отже, у задоволенні позову в частині відшкодування комунальних полуг в порядку регресу потрібно відмовити. 
Відповідно до чч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідачки на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1065,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
До позовної заяви позивач ОСОБА_1 надав копії: договору про надання правничої допомоги від 01.05.2026року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №2424 від 31.03.2026, ордер про надання правничої допомоги виданий на ім`я Цокало-Зливко Т.М., квитанція №1550 від 01.05.2026 року про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Цокало-Зливко Т.М. коштів за договором про надання правничої допомоги у сумі 10 000,00 грн, детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом Цокало-Зливко Т.М. позивачу ОСОБА_1 (а.с.9-12, 34,35).
Згідно з договором про надання правової допомоги укладеним між адвокатом Цокало-Заливко Т.М. та ОСОБА_1 сторони визначили предмет договору у виді здійснення захисту, представництва або надання інших видів правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1 Договору визначено види послуг щодо надання правової допомоги. У п.3.3 договору наведена таблиця з вартістю та видами послуг (а.с.10,11).
Згідно детального опису робіт (наданих послуг) від 05.06.2026 року відомо, що адвокатом Цокало-Заливко Т.М. надані такі послуги: усна консультація гонораром у розмірі 1 500,00 грн, підготовка та написання даної позовної заяви гонораром у розмірі 7 000,00 грн, станом на 27.02.2026 року було надано правничої допомоги на суму 8 500,00 грн. Станом на 01.05.2026 року клієнтом сплачено гонорар у сумі 10 000,00 грн та станом на 05.06.2026 року сума не відпрацьованого гонорару становить 1 500,00 грн (а.с.35).
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Ураховуючи критерії реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру та обставини цієї справи, що зазначені вище, складність та категорію справи, часткове задоволення позову, а тому суд вважає, що до стягнення підлягають такі витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5000,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та відшкодування комунальних послуг в порядку регресу - задовольнити частково.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_3 , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 36,8 кв.м., яка в цілому складається з: коридор – 1 пл. 7,7 кв.м., вбиральня – 2 пл. 1,5 кв.м., ванна – 3 пл. 2,9 кв.м., кімната – 4 пл.7,5 кв.м., вбудована шафа – 5 пл. 0,5 кв.м., кімната – 6 пл. 11,8 кв.м., кімната – 7 пл. 17,5 кв.м., кухня – 8 пл. 7,4 кв.м., вбудована шафа – 9 пл. 0,7 кв.м., лоджія пл. 2.7 кв.м., балкон пл. 0,9 кв.м., між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом виділення в користування: 
1) ОСОБА_1 окрему кімнату-7 житловою площею 17,5 кв.м.; 
2) ОСОБА_2 окрему кімнату-4 житловою площею 7,5 кв.м. та окрему кімнату-6 житловою площею 11,8 кв.м.; 
3)усі підсобні приміщення зазначеної квартири: коридор – 1 пл. 7,7 кв.м., вбиральня – 2 пл. 1,5 кв.м., ванна – 3 пл. 2,9 кв.м., вбудована шафа – 5 пл. 0,5 кв.м., кухня – 8 пл. 7,4 кв.м., вбудована шафа – 9 пл. 0,7 кв.м., лоджія пл. 2,7 кв.м., балкон пл. 0,9 кв.м. залишити у спільному користуванні співвласників.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1065,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя             С. М. Косик