ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року м. Чернігів Справа № 620/5977/26
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також відповідач), у якому просить:
визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області «Про відмову у призначенні пенсії» № 046750006578 від 14 січня 2025 року (14 січня 2026 року);
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 , період навчання з 01 вересня 1987 року по 16 липня 1988 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 15 липня 1991 року по 11 листопада 2006 року, з 02 квітня 2007 року по 03 листопада 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 22 листопада 2008 року, з 26 травня 2009 року по 17 грудня 2009 року, з 02 березня 2010 року по 09 грудня 2010 року, з 01 червня 2011 року по 01 грудня 2011 року, з 01 червня 2012 року по 03 грудня 2012 року, з 13 січня 2015 року по 01 грудня 2016 року, з 28 квітня 2017 року по 01 листопада 2017 року, з 30 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року, з 31 травня 2019 року по 30 листопада 2019 року, з 30 квітня 2020 року по 31 жовтня 2020 року, з 24 грудня 2020 року по 28 грудня 2020 року та з 31 березня 2021 року по 31 жовтня 2025 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до територіального Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подавши необхідні документи. Однак за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області рішенням № 046750006578 від 14.01.2025, прийнятим в порядку екстериторіальності, відмовило позивачу у призначенні пенсії за відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому до пільгового стажу не зараховано: періоди роботи відповідно до довідки від 22.12.2025 № 12, виданої ВАТ «Зеленогайське», оскільки довідка завірена підписом голови спостережливої ради, відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів; періоди роботи відповідно до довідки від 05.01.2026 № 1, виданої ТОВ «Торговий будинок «Добробут», оскільки в довідці відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, у період з 31.05.2019 по 30.11.2019, з 30.04.2020 по 30.10.2020, з 24.12.2020 по 28.12.2020 відповідно із записами трудової книжки від 26.07.1988 заявник працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського (лісогосподарського виробництва), період роботи з 31.03.2021 по 31.102025 відсутній у трудовій книжці. До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 16.07.1988 відповідно до трудової книжки від 26.07.1988, оскільки в трудовій книжці не зазначено дату видачі диплому.
Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області належним чином завірену копію заяви позивача про призначення пенсії за віком від 05.01.2026 з доданими до неї документами. Встановлено відповідачу 15-денний строк, з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало до суду відзив на позовну заяву, у якому не погоджувалося з доводами позивача, викладеними у позові, та просило відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач зазначив, що 05.01.2026 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду заяви позивача від 05.01.2026 Головним управлінням прийнято рішення № 046750006578 від 14.01.2026 про відмову у призначенні пенсії з огляду на наступне. До страхового стажу Головним управлінням не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 16.07.1988 відповідно до трудової книжки від 26.07.1988, оскільки в трудовій книжці не зазначено дату видачі диплому. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 22.12.2025 № 12, виданої ВАТ «Зеленогайське», оскільки довідка завірена підписом голови спостережливої ради, відсутні підписи бухгалтера та начальника відділу кадрів. Крім того до пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідки від 05.01.2026 № 1, виданої ТОВ «Торговий будинок «Добробут», оскільки в довідці відсутні підписи бухгалтера та начальника відділу кадрів, у період з 31.05.2019 по 30.11.2019, 30.04.2020 по 31.10.2020, 24.12.2020 по 28.12.2020 відповідно із записами трудової книжки від 26.07.1988 позивач працював на посаді тракториста-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського виробництва), період роботи з 31.03.2021 по 31.10.2025 відсутній у трудовій книжці. Головним управлінням відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України №1058-IV, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
05.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказана заява за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийнято рішення № 046750006578 від 14.01.2025, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому до пільгового стажу не зараховано: періоди роботи відповідно до довідки від 22.12.2025 № 12, виданої ВАТ «Зеленогайське», оскільки довідка завірена підписом голови спостережливої ради, відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів; періоди роботи відповідно до довідки від 05.01.2026 № 1, виданої ТОВ «Торговий будинок «Добробут», оскільки в довідці відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, у період з 31.05.2019 по 30.11.2019, з 30.04.2020 по 30.10.2020, з 24.12.2020 по 28.12.2020 відповідно із записами трудової книжки від 26.07.1988 заявник працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського (лісогосподарського виробництва), період роботи з 31.03.2021 по 31.102025 відсутній у трудовій книжці. До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 16.07.1988 відповідно до трудової книжки від 26.07.1988, оскільки в трудовій книжці не зазначено дату видачі диплому.
Вважаючи вказані дії та рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно вимог статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.
Згідно положень частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено наступні види пенсійних виплат, що призначаються в солідарній системі: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно частини 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Приписами статті 24 Закону № 1058-ІV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До набрання чинності Законом № 1058-ІV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-XII (далі також Закон № 1788-XII).
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядок №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.
Крім того, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846.
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку № 22-1 визначено документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
У ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачем до пільгового стажу не зараховано: періоди роботи відповідно до довідки від 22.12.2025 № 12, виданої ВАТ «Зеленогайське», оскільки довідка завірена підписом голови спостережливої ради, відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів; періоди роботи відповідно до довідки від 05.01.2026 № 1, виданої ТОВ «Торговий будинок «Добробут», оскільки в довідці відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, у період з 31.05.2019 по 30.11.2019, з 30.04.2020 по 30.10.2020, з 24.12.2020 по 28.12.2020 відповідно із записами трудової книжки від 26.07.1988 заявник працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського (лісогосподарського виробництва), період роботи з 31.03.2021 по 31.102025 відсутній у трудовій книжці. До страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1987 по 16.07.1988 відповідно до трудової книжки від 26.07.1988, оскільки в трудовій книжці не зазначено дату видачі диплому.
Зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач у період з 01.09.1988 по 16.07.1988 навчався; з 15.07.1991 позивач був переведений на посаду тракториста у радгоспі 18 партз`їзду, який (радгосп) 29 серпня 1998 року був реорганізований у ВАТ «Зеленогайське»; 11.11.2006 позивач звільнений з ВАТ «Зеленогайське»; у період з 02.04.2007 по 03.11.2007, з 01.04.2008 по 22.11.2008, з 26.05.2009 по 17.12.2009, з 02.03.2010 по 09.12.2010 позивач працював у ВАТ «Зеленогайське» на посадах відповідно тракториста-машиніста у тракторно-польовій бригаді, тракториста у тракторно-польовій бригаді, тракториста у тракторній бригаді та тракториста-машиніста у тракторній бригаді; у період з 01.06.2011 по 01.12.2011, з 01.06.2012 по 03.12.2012, з 13.01.2015 по 01.12.2016, з 28.04.2017 по 01.11.2017, з 30.03.2018 по 30.11.2018, з 31.05.2019 по 30.11.2019, з 30.04.2020 по 31.10.2020, з 24.12.2020 по 28.12.2020 позивач працював у ТОВ «Торговий будинок «Добробут» на посадах тракториста машиніста у тракторній бригаді , тракториста у тракторній бригаді, тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва у тракторній бригаді тракториста-машиніста сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва у тракторній бригаді.
Записи в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 26.07.1988, щодо спірних періодів роботи на посадах тракториста-машиніста у тракторно-польовій бригаді, тракториста у тракторно-польовій бригаді, тракториста у тракторній бригаді та тракториста-машиніста у тракторній бригаді, тракториста машиніста у тракторній бригаді , тракториста у тракторній бригаді, тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва у тракторній бригаді тракториста-машиніста сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва у тракторній бригаді виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів (протоколів, рішень), на підставі яких вони внесені.
На підтвердження записів трудової книжки, позивачем були подані також довідки, у яких зазначено, що позивач працював трактористом.
Так, відповідно до довідки вх. № 12 від 22.12.2025 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЗЕЛЕНОГАЙСЬКЕ» код ЄДРПОУ 00414530, з 15.07.1991 переведено трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва (наказ №27-к від 02.03.1992) по 11.11.2006 (наказ №70-к від 11.11.2006 ); з 02.04.2007 (наказ № 19-к від 02.04.2007) по 03.11.2007 (наказ №71-к від 01.11.2007); з 01.04.2008 (наказ №19-к від 01.04.2008) по 22.11.2008 (наказ № 68-к від 21.11.2008); з 26.05.2009 (наказ №27-к від 25.05.2009) по 17.12.2009 (наказ № 73-к від 17.12.2009); з 02.03.2010 (наказ №7-к від 01.03.2010) по 09.12.2010 (наказ №62-к від 08.12.2010) і був безпосередньо зайнятий на виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві, Зазначений період зараховується до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно ч.2 п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до довідки № 1 від 05.01.2026 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «ДОБРОБУТ» код ЄДРПОУ 30739312 з 01.06.2011 (наказ №7-к від 01.06.2011) по 01.12.2011 (наказ №24-к від 01.12.2011); з 01.06.2012 (наказ №13-к від 01.06.2012) по 03.12.2012 (наказ №30-к від 03.12.2012); з 13.01.2015 (наказ №1-к від 12.01.2015) по 01.12.2016 (наказ №70-к від 30.11.2016); з 28.04.2017 (наказ №15-к від 27.04.2017) по 01.11.2017 (наказ №61-к від 31.10.2017); з 30.03.2018 (наказ №46-к від 29.03.2018) по 30.11.2018 (наказ №102-к від 30.11.2018); з 31.05.2019 (наказ №31-к від 30.05.2019) по 30.11.2019 (наказ №67-к від 29.11.2019); з 30.04.2020 (наказ №40-к від 29.04.2020) по 31.10.2020 (наказ №67-к від 30.10.2020); з 24.12.2020 (наказ №84-к від 23.12.2020) по 28.12.2020 (наказ №86-к від 28.12.2020);з 31.03.2021 (наказ №28-к від 30.03.2021) по 31.10.2025 (наказ №5-к від 24.10.2025) і був безпосередньо зайнятий)на виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві. Зазначений період зараховується до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно ч.2 п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз`яснений в листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 №7.
До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві.
Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.
Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва.
Єдина назва професії тракторист-машиніст, запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист.
До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення.
Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.
Таким чином, умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону №1058-IV є виконання особою робіт на посаді тракториста-машиніста; безпосередня зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства; досягнення відповідного віку; наявність кількості відповідного стажу.
Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 683/977/17, від 08.05.2018 у справі № 672/455/17.
Відповідно до пункту 20 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від12.08.1993 № 637 (далі Порядок №637) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. Додатково стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) в довідці наводяться відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Такі висновки викладені Верховним Судом в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 681/813/17, від 21.11.2019 року у справі № 501/3014/16-а, від 27 квітня 2020 року у справі № 648/1613/17, від 16 січня 2023 року у справі №171/843/17(2-а/171/46/17).
Відтак, матеріалами справи підтверджено, що позивач у спірні періоди виконував роботу тракториста сільськогосподарського виробництва та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції.
Однак, законність прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування періоду трудової діяльності на посадах тракториста-машиніста до пільгового стажу позивача, відповідач обґрунтовує тим, що періоди роботи відповідно до довідки від 22.12.2025 № 12, виданої ВАТ «Зеленогайське», оскільки довідка завірена підписом голови спостережливої ради, відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів; періоди роботи відповідно до довідки від 05.01.2026 № 1, виданої ТОВ «Торговий будинок «Добробут», оскільки в довідці відсутні підписи головного бухгалтера та начальника відділу кадрів, у період з 31.05.2019 по 30.11.2019, з 30.04.2020 по 30.10.2020, з 24.12.2020 по 28.12.2020 відповідно із записами трудової книжки від 26.07.1988 заявник працював на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського (лісогосподарського виробництва), період роботи з 31.03.2021 по 31.10.2025 відсутній у трудовій книжці.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. В свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці чи у поданих довідках щодо спірного періоду роботи позивача, відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги при обрахуванні пільгового стажу роботи, необхідного для призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.
Отже, документи, що були надані позивачем із заявою про призначення пільгової пенсії, містять всі необхідні відомості для врахування спірних періодів до страхового стажу та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що рішення відповідача № 046750006578 від 14.01.2025 не відповідає критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), відповідно, є необґрунтованим і протиправним, отже, позовні вимоги у частині його скасування підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то суд зауважує, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Водночас, згідно пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача, період навчання з 01 вересня 1987 року по 16 липня 1988 року; зобов`язати відповідача, зарахувати до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 15 липня 1991 року по 11 листопада 2006 року, з 02 квітня 2007 року по 03 листопада 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 22 листопада 2008 року, з 26 травня 2009 року по 17 грудня 2009 року, з 02 березня 2010 року по 09 грудня 2010 року, з 01 червня 2011 року по 01 грудня 2011 року, з 01 червня 2012 року по 03 грудня 2012 року, з 13 січня 2015 року по 01 грудня 2016 року, з 28 квітня 2017 року по 01 листопада 2017 року, з 30 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року, з 31 травня 2019 року по 30 листопада 2019 року, з 30 квітня 2020 року по 31 жовтня 2020 року, з 24 грудня 2020 року по 28 грудня 2020 року та з 31 березня 2021 року по 31 жовтня 2025 року; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.01.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у даній справі.
Ухвалюючи таке рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ»(CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
За приписами частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1064,96 грн.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 950,00 грн.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 046750006578 від 14.01.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 , період навчання з 01 вересня 1987 року по 16 липня 1988 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 15 липня 1991 року по 11 листопада 2006 року, з 02 квітня 2007 року по 03 листопада 2007 року, з 01 квітня 2008 року по 22 листопада 2008 року, з 26 травня 2009 року по 17 грудня 2009 року, з 02 березня 2010 року по 09 грудня 2010 року, з 01 червня 2011 року по 01 грудня 2011 року, з 01 червня 2012 року по 03 грудня 2012 року, з 13 січня 2015 року по 01 грудня 2016 року, з 28 квітня 2017 року по 01 листопада 2017 року, з 30 березня 2018 року по 30 листопада 2018 року, з 31 травня 2019 року по 30 листопада 2019 року, з 30 квітня 2020 року по 31 жовтня 2020 року, з 24 грудня 2020 року по 28 грудня 2020 року та з 31 березня 2021 року по 31 жовтня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у даній справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 950,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, код ЄДРПОУ 21390940. 
Повний текст рішення виготовлено 16 липня 2026 року.

Суддя Дар`я ВИНОГРАДОВА