Справа № 344/6953/26 
Провадження № 33/4808/429/26 
Категорія ч. 3 ст. 173-4 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Руденко Д. М. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Баландіної Ю.Ю., законного представника потерпілої ОСОБА_2 , яка діє в інтересах свого малолітньої дочки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), представника потерпілої-адвоката Міськів О.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Баландіної Юлії Юріївни на постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Суддя суду першої інстанції за змістом постанови встановив, що від Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.173-4 КУпАП.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 219752 від 07.04.2026 року, 12.02.2026 року близько 14 год. 30 хв. біля кабінету «Технології» в приміщенні ліцею №4 Івано-Франківської міської ради (м. Івано-Франківськ, вул. Південний бульвар, 24) малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бив ногами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 17.03.2026 року близько 12 год. 45 хв. на уроці християнської етики словесно її ображав, чим принизив честь і гідність останньої та вчинив щодо неї фізичне та психологічне насильство, що підтверджується психологічною характеристикою центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 24.03.2026 року. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.173-4 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Баландіна Ю.Ю. просить постанову судді суду першої інстанції скасувати, та закрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за відсутністю в її діях складу та події адміністративного правопорушення.
Сторона захисту вважає, що постанова суду прийнята з порушенням процесуального та матеріального права, невмотивована та необґрунтована, оскільки судом грубо порушено право ОСОБА_1 на захист.
Зазначає, що в судовому засіданні від 19.05.2026 року судом частково було задоволено клопотання захисника та викликано для допиту в статусі свідка - вчителя основ християнської етики ОСОБА_5 , на допиті якої сторона захисту наполягала, адже 17.03.2026 року саме на уроці християнської етики ОСОБА_6 нібито ображав потерпілу. 
Окрім того, заслуговує на увагу і той факт, що суд в оскаржуваній постанові посилається як на доказ на психологічну характеристику психоемоційного стану ОСОБА_3 з центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 24.03.2026 року, яка складена за результатами безпосередньої роботи з потерпілою та підтверджує факт заподіяння шкоди її психічному стану як наслідок систематичного цькування з боку однокласників. 
Стверджує, що така характеристика не може бути належним та допустимим доказом, адже працівник Центру психологічної допомоги «Серденько» не був попередженим про кримінальну відповідальність, окрім того якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку, в разі необхідності, може здійснити суд із призначенням відповідної судової експертизи. 
Вказує, що судом не надано належної оцінки тому, що до медичної частини ліцею №4 12.02.2026 року звертався саме ОСОБА_4 , який отримав тілесні ушкодження безпосередньо від потерпілої. 
Окрім того, звертає увагу, що зі слів матері ОСОБА_3 , дівчинку «гамселили ногами» в коридорі приміщення ліцею №4. Водночас жодного доказу, що дитина отримала будь які ушкодження (синці, садна, тощо) матеріали справи не містять.
Наведене стороною захисту підтверджується письмовими поясненнями класного керівника 5-А класу ОСОБА_7 , на безпосередньому допиту якої наполягала сторона захисту, однак у задоволенні клопотання про її допит судом було відмовлено. Згідно письмових пояснень класного керівника ОСОБА_7 , будь яких скарг від ОСОБА_8 та її батьків ні безпосередньо до неї, ні до керівництва ліцею N№4 до 18.03.2026 року не надходило. 
На думку сторони захисту, судом не надано оцінки також протоколу №5/13 від 01.04.2026 року засідання комісії з розгляду випадків булінгу, яким встановлено, що через відсутність прямих доказів обставин, викладених у заяві ОСОБА_2 (фото чи відеофіксації, скріншотів, медичних висновків окрім зафіксованої травми ОСОБА_9 комісія не може встановити.
Підсумовує, що матеріали справи не містять інформації стосовно фізичних та психологічних наслідків отриманих ОСОБА_10 .

В судове засідання апеляційного суду з`явились: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , якій роз`ясненні права, передбачені ст. 268 КУпАП, та адвокат Баландіна Ю.Ю., якій роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП, законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_2 , якій роз`яснені права, передбачені ст. 269 КУпАП, представник потерпілої-адвокат Міськів О.Т., якій роз`яснені права, передбачені ст. 270 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду:
- ОСОБА_1 та її адвокат Баландіна Ю.Ю. підтримали доводи апеляційної скарги, просили постанову суду скасувати, провадження по справі закрити;
- потерпіла ОСОБА_2 та її представник-адвокат Міськів О.Т. просили рішення суду залишити без змін.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та за відмову, пояснила, та підтвердила свої письмові пояснення в матеріалах справи (том 1, а.с. 14). Бачила, як ОСОБА_11 вдарила ОСОБА_12 . Інших обставин конфлікту їх невідомо.

Заслухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що її необхідно задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.
Згідно із розділом 1 наказу № 1646 від 28.12.2019 р. Міністерства освіти і науки України, до булінгу (цькування) в закладах освіти належать випадки, які відбуваються безпосередньо в приміщенні закладу освіти та на прилеглих територіях (включно з навчальними приміщеннями, приміщеннями для занять спортом, проведення заходів, коридорами, роздягальнями, вбиральнями, душовими кімнатами, їдальнею тощо) та (або) за межами закладу освіти під час заходів, передбачених освітньою програмою, планом роботи закладу освіти, та інших освітніх заходів, що організовуються за згодою керівника закладу освіти, в тому числі дорогою до (із) закладу освіти.
Ознаками булінгу (цькування) є систематичне (три і більше разів) вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:
умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру;
словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи;
будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток;
будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів;
інші правопорушення насильницького характеру.
В 4 розділі наказу № 1646 від 28.12.2019 р. Міністерства освіти і науки України визначено порядок роботи комісії про запобіганню булінгу в закладах освіти.
Метою діяльності комісії є припинення випадку булінгу (цькування) в закладі освіти; відновлення та нормалізація стосунків, створення сприятливих умов для подальшого здобуття освіти у групі (класі), де стався випадок булінгу (цькування); з`ясування причин, які призвели до випадку булінгу (цькування), та вжиття заходів для усунення таких причин; оцінка потреб сторін булінгу (цькування) в соціальних та психолого-педагогічних послугах та забезпечення таких послуг.
До завдань комісії належать: збір інформації щодо обставин випадку булінгу (цькування), зокрема пояснень сторін булінгу (цькування), батьків або інших законних представників малолітніх або неповнолітніх сторін булінгу (цькування); висновків практичного психолога та соціального педагога (за наявності) закладу освіти; відомостей служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді; експертних висновків (за наявності), якщо у результаті вчинення булінгу (цькування) була завдана шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого; інформації, збереженої на технічних засобах чи засобах електронної комунікації (Інтернет, соціальні мережі, повідомлення тощо); іншої інформації, яка має значення для об`єктивного розгляду заяви;
розгляд та аналіз зібраних матеріалів щодо обставин випадку булінгу (цькування) та прийняття рішення про наявність/відсутність обставин, що обґрунтовують інформацію, зазначену у заяві.
У разі прийняття рішення комісією про наявність обставин, що обґрунтовують інформацію, зазначену у заяві, до завдань комісії також належать:
оцінка потреб сторін булінгу (цькування) в отриманні соціальних та психолого-педагогічних послуг та забезпечення таких послуг, в тому числі із залученням фахівців служби у справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді;
визначення причин булінгу (цькування) та необхідних заходів для усунення таких причин;
визначення заходів виховного впливу щодо сторін булінгу (цькування) у групі (класі), де стався випадок булінгу (цькування);
моніторинг ефективності соціальних та психолого-педагогічних послуг, заходів з усунення причин булінгу (цькування), заходів виховного впливу та корегування (за потреби) відповідних послуг та заходів;
надання рекомендацій для педагогічних (науково-педагогічних) працівників закладу освіти щодо доцільних методів здійснення освітнього процесу та інших заходів з малолітніми чи неповнолітніми сторонами булінгу (цькування), їхніми батьками або іншими законними представниками;
надання рекомендацій для батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування)».
Насмішки та кепкування, образи та погрози, і навіть бійки далеко не повний перелік діянь, які притаманні як конфлікту так і булінгу. Разом з тим, не кожен конфлікт є булінгом, і як свідчить правозастосовна практика, від вміння розпізнати булінг, відрізнити його від конфлікту за характерними ознаками залежить можливість захистити потерпілу особу та притягнути кривдника до відповідальності, встановленої законом.
При цьому, звернуто увагу на необхідність розрізняти поняття: «сварка», «сутичка», «зіткнення», «конфлікт», «булінг».
Конфлікт (лат. conflictus сварка, сутичка) є зіткненням протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Систематичність (повторюваність) діяння одна з типових ознак булінгу, яка в переважній більшості випадків слугує ключовою відмінністю від конфлікту між учасниками освітнього процесу, прояву невихованості, недисциплінованості чи застосування неправомірних методів виховання.
Типовими ознаками булінгу (цькування) є: систематичність (повторюваність) діяння; наявність сторін: кривдник (булер), потерпілий (жертва булінгу), спостерігачі (за наявності); дії або бездіяльність кривдника, наслідком яких є заподіяння психічної та/або фізичної шкоди, приниження, страх, тривога, підпорядкування потерпілого інтересам кривдника, та/або спричинення соціальної ізоляції потерпілого.
Як вбачається із матеріалів справи, ці вимоги закону суддею суду першої інстанції у повній мірі не дотримано.
Так, матеріали справи містять протокол про адміністративне правопорушення, який є одночасно і актом обвинувачення і доказом.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 219752 від 07 квітня 2026 року (том 1, а.с. 1) 12 лютого 2026 року близько 14 год. 30 хв. біля кабінету «Технології» в приміщенні ліцею №4 Івано-Франківської міської ради (м. Івано-Франківськ, вул. Південний бульвар, 24) малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , бив ногами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 17.03.2026 року близько 12 год. 45 хв. на уроці християнської етики словесно її ображав, чим принизив честь і гідність останньої та вчинив щодо неї фізичне та психологічне насильство, що підтверджується психологічною характеристикою центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 24.03.2026 року. ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст.173-4 КУпАП.
В рапорті від 07 квітня 2026 року (том 1, а.с. 2-3) старший інспектор з особливих доручень відділу «Служби освітньої безпеки» УПП в Івано-Франківській області капітан поліції Інна Швачук доповідає начальнику про те, що в неї знаходяться матеріали, зареєстровані в ІКС ІПНП УПП в Івано-Франківській області ДПІП від 30.03.2026 №2342 (вх. УПП №1313 від 30.03.2026, ЄО Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області №11386 від 19.03.2026) за фактом ймовірного булінгу щодо учениці 5-А класу Ліцею № 4 Івано-Франківській області - ОСОБА_3 з боку її однокласників.
З метою всебічного та об?єктивного розгляду звернення в присутності батьків було опитано учнів 5-А класу ліцею №4: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також вчителя математики ОСОБА_20 , вчителя технології ОСОБА_21 , вчителя основ християнської етики 
ОСОБА_22 було здійснено телефонний дзвінок до матерів учнів 5-А класу ліцею № 4 ОСОБА_23 та ОСОБА_24 свою чергу батьки зазначених учнів повідомили, що не бажають надавати дозвіл на опитування дітей, щоб не травмувати їх.
Також за запитом УПП в Івано-Франківській області ДПП було отримано характеристики на учнів ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та протоколи засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) від 20.03.2026, 31.03.2026 та 01.04.2026.
Комісією ухвалено рішення про неможливість встановлення у повній мірі достовірності обставин, які викладені у заяві матері учениці 5-А класу ОСОБА_3 , однак, беручи до уваги висновки, викладені в обстеженні, яке було проведено Центром психологічної допомоги дітям «Серденько», комісія вважає наявність часткових обставин, які обґрунтовують інформацію, викладену у заяві.
В ході всебічного та об?єктивного розгляду звернення, на підставі зібраних матеріалів перевірки, встановлено наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи викладене, стосовно матері учня 5-А класу ліцею №4 ОСОБА_4 - ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення серії ВАВ № 219752 від 07.04.2026, відео з нагрудної камери 471788.
Враховую, що рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є документом, яким поліцейські інформують керівництво про законність та обґрунтованість дій під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, вказаний документ містить дані про обставини, що підлягають доказуванню по справі про адміністративне правопорушення. Він підлягає аналізу та оцінці у сукупності з всіма наявними доказами.
Так, в письмових поясненнях законного представника потерпілої — ОСОБА_2 , остання повідомила про систематичний характер цькування її доньки з боку ОСОБА_9 та інших однокласників, зокрема про те, що донька зазнавала фізичного та психологічного насильства тривалий час, що вона зверталась до класного керівника та шкільного поліцейського, однак ефективних заходів вжито не було (том 1, а.с. 4-6).
В письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_3 , остання відібраними в присутності її законного представника — матері ОСОБА_2 , повідомила, що 12.02.2026 року ОСОБА_4 вдарив її по плечу, що переросло у бійку, під час якої він повалив її на підлогу та бив ногами; 17.03.2026 року на уроці християнської етики після образливої репліки на її адресу ОСОБА_12 встав та вдарив її ногою в спину (том 1, а.с. 7-8).
З письмових пояснень самого ОСОБА_4 , відібраними в присутності його законного представника – матері ОСОБА_1 , вбачається, що останній пояснив, що 12.02.2026 року після падіння підвівся та вдарив ОСОБА_13 , внаслідок чого вона впала; щодо події 17.03.2026 року — підійшов до парти потерпілої та вдарив її ногою (том 1, а.с. 18).
Свідок ОСОБА_5 в письмових поясненнях від 06 квітня 2026 року (том 1, а.с. 14) вказала, що 17 березня 2026 року під час уроку «Основи християнської етики» у 5-А класі, побачила порушення дисципліни, а саме учениця ОСОБА_25 встала зі свого робочого місця та вдарила однокласника ОСОБА_9 . Точно не пам`ятає як вдарила, рукою чи ногою. Учень ОСОБА_6 сидів за останньою партою на середньому ряді, а учениця ОСОБА_26 за третьою або четвертою партою на середньому ряді. Зазначає, що одразу зробила зауваження ОСОБА_27 , що така поведінка не припустима на уроці. Нащо у відповідь учениця сказала «Що так йому і треба». Коли запитала у ОСОБА_19 про причину такої ситуації, він пояснив, що ОСОБА_25 першою спровокувала конфлікт. Далі ОСОБА_28 вказує, що провела профілактичну бесіду щодо недопустимості фізичного насильства та дотримання правил поведінки в навчальному закладі. Під час проведення уроку стверджує, що не виходила з кабінету та була постійно присутня. Початку конфлікту не бачила, тобто не бачила, щоб ОСОБА_6 перший вдарив ОСОБА_11 .
Переконливих мотивів для сумнівів у зацікавленості чи упередженості свідка апелянтом не наведено, пояснення засвідчені її власноручним підписом, а також поліцейським, який їх відібрав. При цьому, відсутні відомості про те, що з певних причин вона надавала працівнику поліції неправдиві пояснення, або що такі нею засвідчено під примусом.
Згідно з психологічною характеристикою психоемоційного стану ОСОБА_3 центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 24.03.2026 року, яка складена за результатами безпосередньої роботи з потерпілою, вбачається, що на підставі опитування ОСОБА_3 , опису подій в освітньому середовищі та результатів психодіагностичного обстеження встановлено, що вона перебуває у ситуації жорстокого поводження та систематичного цькування з боку трьох однокласників, який має тривалий, регулярний та ескалаційний характер (том 1, а.с. 122-132). 
Вважаю, що сам факт звернення за психологічною допомогою, наявність переживань, тривожності чи інших психологічних проявів не є достатнім доказом того, що такі наслідки настали саме внаслідок протиправних дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Встановлення причинно-наслідкового зв`язку між психологічним станом потерпілої і відповідною протиправною поведінкою можливе тільки за умови доведення поза розумним сумнівом на підставі належних, допустимих і достатніх доказів вчинення протиправного діяння.
Частиною 3 статті 173-4 КУпАП передбачено відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.
При цьому однією з визначальних характеристик булінгу (цькування) є його систематичність (повторюваність), тобто неодноразове вчинення відповідних дій, які у своїй сукупності свідчать про тривалий характер протиправної поведінки та спрямованість на заподіяння шкоди потерпілому. 
Таким чином, доходжу до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, рапорт працівника поліції та інші матеріали, покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваної постанови, самі по собі не підтверджують поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 саме тих конкретних дій, які утворюють об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП.
При цьому наведені у протоколі відомості щодо обставин події не знайшли належного, достатнього та безпосереднього підтвердження під час судового розгляду. Зокрема, матеріалами справи не підтверджено належними та допустимими доказами, що дії ОСОБА_6 мали систематичний характер, були спрямовані саме щодо малолітньої особи та за своїм змістом відповідали ознакам булінгу (цькування), визначеним законодавством.
Саме по собі встановлення факту конфліктної ситуації між учасниками освітнього процесу, наявності непорозуміння чи окремого випадку неправомірної поведінки ще не свідчить про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП. Для притягнення до адміністративної відповідальності необхідним є встановлення всіх передбачених законом ознак такого правопорушення у їх сукупності.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, належним чином не встановив та не мотивував, які саме конкретні дії останньої утворюють ознаку систематичності (повторюваності) булінгу, у який період вони вчинялися, щодо кого саме та якими належними і допустимими доказами підтверджується кожен із таких епізодів. 
Наявні у матеріалах справи відомості про окремі випадки конфліктної поведінки, образливих висловлювань чи інших дій самі по собі не свідчать про систематичне цькування, якщо не встановлено їх взаємопов`язаності, повторюваності, спрямованості саме на потерпілу особу та відповідності іншим обов`язковим ознакам булінгу, визначеним законом.
Беру до уваги, що розгляд провадження за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП не має своєю метою притягнення малолітньою або неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років до адміністративної відповідальності, однак необхідність встановлення судом обставин за яких було вчинено діяння, яке є протиправним та яке в подальшому буде мати преюдиційне значення, свідчить про наявність особистого інтересу особи яка вчинила таке діяння, у зазначеному провадженні та визначення її належного процесуального статусу.
Звертаю увагу на те, що розгляд відповідного провадження потребує визначення мінімальних прав, якими повинні користуватися малолітні або неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років під час провадження, яким суд повинен встановити вчинення протиправного діяння, яке передбачене диспозицією ч. 1 ст. 173-4 КУпАП. 
Відповідно до Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй щодо відправлення правосуддя щодо неповнолітніх (Пекінські правила), які прийнято резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29 листопада 1985 року, правосуддя щодо неповнолітніх має бути складовою процесу національного розвитку кожної країни в рамках всебічного забезпечення соціальної справедливості для всіх неповнолітніх, одночасно сприяючи таким чином захисту молоді та підтримці мирного порядку в суспільстві.
При цьому, якщо справу неповнолітнього правопорушника не було припинено, нею або ним займається компетентний орган влади (суд, суд, рада, комісія тощо) відповідно до принципів справедливого та неупередженого суду.
Судовий розгляд повинен відповідати інтересам неповнолітнього та здійснюватися в атмосфері розуміння, що дозволить неповнолітньому брати участь у ньому та вільно викладати свою точку зору.
У ході всього судового розгляду неповнолітній має право бути представленим його адвокатом або право на звернення за безоплатною правовою допомогою, якщо надання такої допомоги передбачено в цій країні законодавством.
За таких обставин, доходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі «поза розумним сумнівом» не знайшли свого підтвердження. 
Вважаю, що вищевикладені докази свідчать, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а згідно ст. 62 Конституції України суд зобов`язаний тлумачити усі сумніви щодо доведеності винуватості на користь особи, яка притягається до відповідальності.
За таких обставин апеляційну скаргу необхідно задовольнити, скасувати постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Баландіної Юлії Юріївни - задовольнити.
Постанову судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП -скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення року щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 173-4 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло