Справа №333/4205/24
Провадження №1-кп/333/19/26

ВИРОК
іменем України
09 липня 2026 року місто Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024082040000376 від 12.03.2024 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 06.02.2008 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 309 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком на 2 роки;
2) 05.12.2007 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців;
3) 02.06.2008 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України до вироку Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06.02.2008 приєднано та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців, 18.08.2010 умовно - достроково звільнився, не відбутий строк 1 рік 2 місяці 1 день;
4) 09.11.2011 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2008. приєднано та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;
5) 21.11.2013 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190, ч.1 ст. 395, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 10 місяців. На підставі ч. 4 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
6) 04.02.2015 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворого за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2013 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 16.03.2016 за відбуттям строку покарання;
7) 10.06.2016 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;
8) 29.11.2016 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК У країни до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71, п. 3 ч. 1 ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання призначеного за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 10.06.2016 року призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців;
9) 07.09.2021 Запорізьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
10) 22.06.2022 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці. На підставі ч. 4 ст. 70 шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання призначеного за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.09.2021 року призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці;
11) 23.03.2023 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України до покарання у виді 1 місяця арешту; звільнений 13.07.2023 по відбуттю строку покарання;
12) 12.03.2026 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_5 будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин. 
Так, 11.03.2024 приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись біля кладовища «Першотравневе», яке розташоване за адресою: вул. Ракетна, 1, м. Запоріжжя, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та викрав з кишені його куртки банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , на якій знаходились грошові кошти у сумі 778 гривень 73 копійки, з метою подальшого зняття готівкових коштів, що перебували на банківському рахунку. Після чого, 11.03.2024 приблизно о 15 годині 11 хвилин, маючи у користуванні раніше викрадену банківську картку № НОМЕР_1 , що емітована АТ КБ «Приватбанк» та яка належить потерпілому ОСОБА_6 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений держателем, тобто для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, а також знаючи про встановлений ліміт транзакції, що не потребував підтвердження пін-кодом, знаходячись у приміщенні магазинів «Мрія», «Аптека 34», «Домашні напівфабрикати Запоріжжя», «Шоп візит Запоріжжя», викрав з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти шляхом безконтактного розрахунку за товари через платіжні термінали, розрахувавшись за товари у магазинах, якими розпорядився на власний розсуд на загальну суму 778 гривень 73 копійки. Вказана банківська картка є офіційним документом, який містить зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка посвідчує факти, які спричинили наслідки правового характеру, складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити, а саме: банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує доступ до банківського рахунку, складене з дотриманням визначених ст. ст. 1, 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» форм та містить передбачені даними Законами реквізити. Отже, вказаний документ, містить зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка посвідчує факти, які спричинили наслідки правового характеру, складений з дотриманням визначених законом форм та містить передбачені законом реквізити, а тому є офіційним документом. 
Крім того, 11.03.2024 приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, потворно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись біля кладовища «Першотравневе», яке розташоване за адресою: вул.Ракетна, 1, м. Запоріжжя, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та викрав з кишені його куртки майно, що належить останньому, а саме: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy S8», об`ємом пам`яті на 4/64 ГБ, у корпусі чорного кольору, IMEI (1): НОМЕР_2 , IMEI (2): НОМЕР_3 , вартістю 3 200 гривень 00 копійок, в якому знаходилась сім-картка оператору мобільного зв`язку «lifecell» з абонентським номером НОМЕР_4 , яка матеріальної шкоди для потерпілого не представляє. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , 11.03.2024 приблизно о 15 годині 11 хвилин, маючи у користуванні раніше викрадену банківську картку № НОМЕР_1 , що емітована АТ КБ «Приватбанк» та яка належить потерпілому ОСОБА_6 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пінкод), встановлений держателем, тобто для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, також знаючи про встановлений ліміт транзакції, що не потребував підтвердження пін-кодом, знаходячись у приміщенні магазинів «Мрія», «Аптека 34», «Домашні напівфабрикати Запоріжжя», «Шоп візит Запоріжжя», викрав з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти шляхом безконтактного розрахунку за товари через платіжні термінали, а саме: a - 11.03.2024 о 15 годині 11 хвилин, викрав з банківського рахунку потерпілого грошові кошти у сумі 183 гривні 70 копійок, розрахувавшись товари у магазині, якими розпорядився на власний розсуд; за - 11.03.2024 о 15 годині 19 хвилин, викрав з банківського рахунку потерпілого грошові кошти у сумі 98 гривень 10 копійок, розрахувавшись за товари у магазині, якими розпорядився на власний розсуд; - 11.03.2024 о 15 годині 23 хвилини, викрав з банківського рахунку потерпілого грошові кошти у сумі 172 гривні 71 копійка, розрахувавшись за товари у магазині, якими розпорядився на власний розсуд; - 11.03.2024 о 15 годині 24 хвилини, викрав з банківського рахунку потерпілого грошові кошти у сумі 170 гривень 00 копійок, розрахувавшись за товари у магазині, якими розпорядився на власний розсуд; - 11.03.2024 о 15 годині 33 хвилини, викрав з банківського рахунку потерпілого грошові кошти у сумі 154 гривні 22 копійки, розрахувавшись за товари у магазині, якими розпорядився на власний розсуд, а всього на загальну суму 3 978 гривень 73 копійки.
Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене:
-ч.4 ст.185 КК України, що кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;
- ч.1 ст.357 КК України, що кваліфікується, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.
Позиція обвинуваченого та захисту.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України визнав у повному обсязі, та пояснив, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченим КК України за вказаний злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. У скоєному щиросердечно розкаюється. 
Досліджені докази.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню. 
Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність.
Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 за:
- ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану;
- ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.
Вказані діяння згідно положень ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком.
Мотиви призначення судом покарання.
Призначаючи покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. Судом також враховуються положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.
Обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за корисні злочини, має постійне місце проживання та реєстрацію, не одружений, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває, однак неодноразово оглядався лікарем-наркологом. Діагноз: психічні поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів, алкоголю та канабіоїдів, синдром залежності.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, що підтверджується її поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та з цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння у вигляді позбавлення волі.
На переконання суду, призначення обвинуваченому ОСОБА_5 такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
При призначенні покарання суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.ст.69,75 КК України. 
Суд зауважує, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідає позиції ЄСПЛ, викладеній в рішеннях по справам «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 року та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають: 757,28 грн. за залучення експертів на проведення судової товарознавчої експертизи. 
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 зазначених витрат на користь держави. 
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.366-368,370-371,376,395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України та призначити йому наступне покарання:
-за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;
-за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення більш суворого покарання, призначеного за цим вироком менш суворим покаранням, призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2026 року остаточно призначити ОСОБА_5  покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Зарахувати в строк відбування ОСОБА_5 строк попереднього увезення в період часу з 25 квітня 2024 року по 14 серпня 2024 року із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2026 року обчислювати з 11 листопада 2024 року із розрахунку один день попереднього увезення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави в розмірі 60 500 грн. у національній грошовій одиниці, яка була внесена 14 серпня 2024 року ОСОБА_7 на спеціальний рахунок ТУ ДСА в Запорізькій області №UA378201720355249002000001205 після набрання вироком законної сили скасувати та повернути за належністю заставодавцю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 757,28 грн. за залучення експертів на проведення судової товарознавчої експертизи.
Речові докази: 
- мобільний телефон «Самсунг», пластикова банківська карта, які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 - залишити у користуванні останнього;
- ДВД - диски з відеозаписом - залишити в матеріалах кримінального провадження;
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя  Комунарського районного суду 
міста Запоріжжя         ОСОБА_1