ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2679/26 Справа № 932/2528/26 | | Суддя у 1-й інстанції -  ОСОБА_1  Суддя у 2-й інстанції -                 ОСОБА_2

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів   ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора   ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі 
відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду міста Дніпра від 09 березня 2026 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026047110000082, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-01.12.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 164 КК України до одного року пробаційного нагляду,,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,- 

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Шевченківського районного суду міста Дніпра від 09 березня 2026 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року шести місяців пробаційного нагляду.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України з врахуванням ст. 72 КК України до призначеного покарання приєднано частину не відбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді двох років пробаційного нагляду, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п 1,2 ч.2 ст. 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
За обставин встановлених судом першої інстанції, 20.02.2026 року приблизно о 14.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. № 120 по пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту, знайшов і таким чином незаконно придбав речовину, яка містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, маса якої становить 0,8005 г, яку він зберігав при собі, без мети збуту.
Цього ж дня, тобто 20.02.2026 року приблизно о 14.20 год. ОСОБА_7 , знаходячись поряд з буд. № 120 по пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро, був зупинений працівниками поліції, які в ході його огляду виявили та вилучили речовину, яка містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, маса якої становить 0,8005 г, яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав при собі, без мети збуту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Шевченківського районного суду міста Дніпра від 09 березня 2026 року скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 року та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 10 днів.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 59-1 КК України, пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.
Вказав, що у цьому провадженні кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_7 вчинив 20.02.2026 року, тобто під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду, призначеного вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 року, тому прокурор вважає, що такий вид покарання як пробаційний нагляд до обвинуваченого не може бути застосовано.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просив її задовольнити, а вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 вважали вирок суду законним і обгрунтованим та просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, встановлених органом досудового розслідування і викладених у вироку, які не оспорювалися учасниками судового провадження й на підставі чого судовий розгляд було проведено в порядку, визначеному ст.ст. 381, 382 КПК України, в апеляційній скаргзі не оскаржуються й апеляційним судом не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд вважає, що вони заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
На думку колегії суддів, вказані вимоги судом першої інстанції виконанні не в повному обсязі.
Так санкцією ч. ст. 309 КК України по якій ОСОБА_7 притягнуто до кримінальної відповідальності, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально- виховних заходів без ізоляції від суспільства. Пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років.
Водночас відповідно до вимог ч. 5 ст. 59-1 КК України пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.
Тобто кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на коло осіб, до яких не може бути застосовано покарання у виді пробаційного нагляду. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ч. ч. 2, З ст. 59-1 КК України.
У цьому провадженні кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_7 вчинив 20.02.2026 року, тобто під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду, призначеного вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 року.
Таким чином, такий вид покарання як пробаційний нагляд до нього не може бути застосовано.
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 5 ст. 59-1 КК України призначив ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України у виді пробаційного нагляду, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. 
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 року до покарання у виді пробаційного нагляду, через нетривалий проміжок часу, а саме 20.02.2026 року вчинив умисне кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що покарання, яке було призначено обвинуваченому за попереднім вироком не досягло своєї мети по виправленню та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів вважає, що, що законним, справедливим і таким, що сприятиме його перевихованню та попередженню вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, буде покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 року та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 10 днів. 
Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог пп. 1-3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора є слушною та обґрунтованою, яка підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання, з постановленням нового вироку в цій частині.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 – задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду міста Дніпра від 09 березня 2026 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, — скасувати в частині призначення покарання. 
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2025 року та остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 10 днів.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4