КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2026 року м. Київ справа №320/18799/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІВ УА» до Київської міської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, та картки відмови,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛКІВ УА» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці Держмитслужби, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100380/2024/000102/2 від 10.12.2024;
- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA100380/2024/001100. 
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем протиправно застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІВ УА» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали, позивачем усунуто недоліки у повному обсязі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до статті 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів, а відтак заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів які імпортуються визнати не можливо.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
20 червня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛКІВ УА» (надалі - Позивач, або ТОВ «АЛКІВ УА») уклало Контракт поставки товару №2006-1 з компанією Changzhou Xiancheng New Energy Technology Co., Ltd. з придбання сталевих стельових профілів на загальну суму 500 000,00 доларів США.
На виконання умов вказаного Контракту було здійснено поставку товару до м. Києва. 
У зв`язку з чим 10.12.2024 було подано митну декларацію №24UA100380350789U7.
10 грудня 2024 року при здійсненні поставки за вказаним контрактом, Позивачем було подано до Київської міської митниці Державної митної служби України (надалі - Відповідач) митну декларацію №24UA100380350789U7 (надалі - МД) в якій зазначена митна вартість товару – 30 623 доларів США, та наступні документи: 
- Інвойс (Commercial invoice) №CZX002240903 від 03.09.2024;
- Коносамент №ХМ240900173 від 27.09.2024;
- Міжнародна товаро-транспортна накладна (CMR) №445716 від 04.12.2024;
- Сертифікат походження товару (Certificate of origin) №24С306000295/50002 від 15.10.2024;
- Платіжна інструкція в іноземній валюті №17 від 04.04.2024;
- Платіжна інструкція в іноземній валюті №18 від 13.09.2024;
- Рахунок-фактура №LS-4603903 від 18.11.2024;
- Рахунок-фактура №LS-4607321 від 04.12.2024;
- Довідка про транспортні витрати №445716 від 04.12.2024;
- Видаткова накладна №109101 від 30.01.2024;
- Видаткова накладна №251501 від 04.03.2024;
- Видаткова накладна №2773701 від 07.03.2024;
- Видаткова накладна №355201 від 26.03.2024;
- Прайс-лист б/н від 26.12.2024;
- Експертиза ТТП №Ц-887 від 08.11.2024;
- Додаток №5 до Контракту №2006-1 від 25.03.2024;
- Контракт №2006-1 від 20.06.2023;
- Договір надання послуг митного брокера №М995/24 від 01.03.2024;
- Договір про перевезення №1109 від 11.09.2020;
- Договір №15/02 від 15.02.2024;
- Податкова накладна №143 від 04.03.2024;
- Податкова накладна №149 від 07.03.2024;
- Податкова накладна №303 від 26.03.2024;
- Податкова накладна №395 від 30.01.2024;
- Копія митної декларації країни відправлення №223120240003744274 від 22.09.2024. 
Декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів для підтвердження заявленої митної вартості товарів надати додаткові документи, а саме: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювалися за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - переклад копії митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.
Позивачем повторно подано митному органу документи.
Київською митницею Державної митної служби України було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA 100380/2024/000102/2 від 10.12.2024 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2024/001100 із застосуванням резервного методу. Внаслідок цього митну вартість товару було збільшено з 30 623 доларів США до 42 246,28 доларів США. 
Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі Митний кодекс) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 Митного кодексу відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою та другою статті 52 Митного кодексу визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин першої третьої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно зі статтею 57 Митного кодексу, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Окрім цього, суд зазначає, що, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17).
Судом при розгляді справи також взято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Даючи оцінку наявності у відповідача підстав для витребування додаткових доказів, суд звертає увагу на те, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
20 червня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛКІВ УА» (надалі - Позивач, або ТОВ «АЛКІВ УА») уклало Контракт поставки товару №2006-1 з компанією Changzhou Xiancheng New Energy Technology Co., Ltd. з придбання сталевих стельових профілів на загальну суму 500 000,00 доларів США.
На виконання умов вказаного Контракту було здійснено поставку товару до м. Києва. 
У зв`язку з чим 10.12.2024 було подано митну декларацію №24UA100380350789U7.
10 грудня 2024 року при здійсненні поставки за вказаним контрактом, Позивачем було подано до Київської міської митниці Державної митної служби України (надалі - Відповідач) митну декларацію №24UA100380350789U7 (надалі - МД) в якій зазначена митна вартість товару – 30 623 доларів США, та наступні документи: 
- Інвойс (Commercial invoice) №CZX002240903 від 03.09.2024;
- Коносамент №ХМ240900173 від 27.09.2024;
- Міжнародна товаро-транспортна накладна (CMR) №445716 від 04.12.2024;
- Сертифікат походження товару (Certificate of origin) №24С306000295/50002 від 15.10.2024;
- Платіжна інструкція в іноземній валюті №17 від 04.04.2024;
- Платіжна інструкція в іноземній валюті №18 від 13.09.2024;
- Рахунок-фактура №LS-4603903 від 18.11.2024;
- Рахунок-фактура №LS-4607321 від 04.12.2024;
- Довідка про транспортні витрати №445716 від 04.12.2024;
- Видаткова накладна №109101 від 30.01.2024;
- Видаткова накладна №251501 від 04.03.2024;
- Видаткова накладна №2773701 від 07.03.2024;
- Видаткова накладна №355201 від 26.03.2024;
- Прайс-лист б/н від 26.12.2024;
- Експертиза ТТП №Ц-887 від 08.11.2024;
- Додаток №5 до Контракту №2006-1 від 25.03.2024;
- Контракт №2006-1 від 20.06.2023;
- Договір надання послуг митного брокера №М995/24 від 01.03.2024;
- Договір про перевезення №1109 від 11.09.2020;
- Договір №15/02 від 15.02.2024;
- Податкова накладна №143 від 04.03.2024;
- Податкова накладна №149 від 07.03.2024;
- Податкова накладна №303 від 26.03.2024;
- Податкова накладна №395 від 30.01.2024;
- Копія митної декларації країни відправлення №223120240003744274 від 22.09.2024. 
Декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів для підтвердження заявленої митної вартості товарів надати додаткові документи, а саме: - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснювалися за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - переклад копії митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.
Позивачем повторно подано митному органу документи.
Київською митницею Державної митної служби України було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA 100380/2024/000102/2 від 10.12.2024 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2024/001100 із застосуванням резервного методу. Внаслідок цього митну вартість товару було збільшено з 30 623 доларів США до 42 246,28 доларів США.
Щодо доводів відповідача про те, що платіжні інструкції від 04.04.2024 №17 та від 13.09.2024 № 18 не містять всіх необхідних реквізитів та відомостей, суд зазначає таке.
Порядок заповнення та формування платіжних інструкцій регламентується Законом України "Про платіжні послуги" та Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою Постановою Правління НБУ.
Відповідно до чинного законодавства, обов`язок щодо перевірки правильності заповнення реквізитів платіжної інструкції та її відповідності встановленим вимогам на етапі прийняття до виконання покладено безпосередньо на обслуговуючий банк. Оскільки вказані платіжні інструкції були прийняті банком, успішно оброблені та кошти за ними були перераховані за призначенням, це свідчить про їх повну відповідність вимогам законодавства України у сфері платіжних послуг.
Більш того, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що нібито наявні недоліки реквізитів завадили ідентифікувати платіж, відправника, отримувача чи суть господарської операції. Відтак, твердження митного органу про невідповідність платіжних інструкцій є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи
Щодо посилань митного органу на те, що коносамент від 27.09.2024 №XM240900173 суперечить вимогам Конвенцій ООН 1978 та 2008 років у частині заповнення його граф, суд зазначає таке.
Згідно з принципом правової визначеності як складового елементу верховенства права, рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути чітким, зрозумілим та містити конкретні правові підстави для його прийняття.
Водночас, в оскаржуваному рішенні відповідач обмежився лише загальним та абстрактним твердженням про невідповідність міжнародним договорам, не зазначивши при цьому: точну повну назву відповідних конвенцій, які саме конкретно графи коносаменту заповнені з порушеннями, та у чому саме ці порушення полягають. Неконкретизованість та розпливчастість зауважень митного органу позбавляє декларанта можливості зрозуміти суть претензій та надати відповідні обґрунтування, що є порушенням принципу прозорості митного контролю. За таких обставин, вказаний довід відповідача є декларативним, не підтвердженим належними та допустимими доказами, а тому відхиляється судом
Оцінюючи доводи Київської міської митниці щодо невідповідності довідки про транспортні витрати ПП "Ламан Шипінг" від 04.12.2024 №445716 вимогам пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, суд зазначає таке.
Посилання митного органу на норми Податкового кодексу України є безпідставними та помилковими, оскільки правовідносини, пов`язані із декларуванням та визначенням митної вартості товарів, регулюються спеціальним законодавством, а саме — Митним кодексом України.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Вимоги цієї статті щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, застосовуються також до нерезидентів, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво (незалежно від наявності у нерезидента зареєстрованого (акредитованого, легалізованого) відокремленого підрозділу), та до іноземних юридичних осіб, визначених у підпункті 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу.
Названа довідка за своєю правовою природою є документом довільної форми, що містить розрахунок (калькуляцію) вартості складових транспортних послуг, наданих перевізником (експедитором). Оскільки цей документ дозволяє встановити точний розмір витрат на доставку товару та співвіднести їх із наданим рахунком-фактурою (інвойсом), суд доходить висновку, що він є належним та достатнім підтвердженням заявлених транспортних витрат, а формальні претензії відповідача, засновані на нормах податкового законодавства, є неспроможними.
Аналізуючи доводи Київської міської митниці про те, що митна декларація країни відправлення від 22.09.2024 № 223120240003744274 не є остаточною та нібито не підтверджує здійснення експорту товарів за вказаними у ній даними, суд зазначає таке.
Подібна позиція митного органу суперечить як фактичним обставинам справи, так і самій логіці та суті митних правовідносин. Направлення товару у митний режим імпорту (випуск у вільний обіг на території України) є логічним продовженням та наслідком завершення митних процедур експорту у країні відправлення. Фізичне прибуття товару в зону митного контролю України та подання декларантом митної декларації для його оформлення є беззаперечним підтвердженням того, що факт експорту відбувся, а товар був успішно випущений і вивезений з території країни відправлення саме за даними, що зазначені в експортній декларації.
Вказаний документ є належним підтвердженням вартості товару в країні експорту, а доводи митниці у цій частині є неспроможними та відхиляються судом.
Відповідач зазначає про те, що наданий прайс-лист суперечить поняттю «дійсної вартості». У свою чергу, Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2020 у справі № 810/690/17 прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей, як на підставу для коригування митної вартості товару.
Щодо доводів контролюючого органу про те, що рахунок на оплату від 18.11.2024 № LS-4603903 не містить усіх складових, пов`язаних із перевезенням за умовами поставки FOB – SHANGHAI (зокрема, витрат на декларування товарів поза митним кордоном), а рахунок від 04.12.2024 № LS-4607321 не містить відомостей щодо маршруту перевезення, суд зазначає таке.
Відповідно до Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року) за умов поставки FOB (Франко-борт), обов`язок із доставки товару до порту відвантаження, завантаження на борт судна, а також виконання та оплати всіх митних формальностей для експорту (декларування поза митним кордоном України) покладається виключно на продавця товару. Оскільки вказані витрати за договором несе постачальник, вони не входять до складу витрат покупця (позивача) на транспортування та, як наслідок, не можуть бути відображені у рахунках, виставлених українському покупцю експедитором.
Стосовно відсутності в рахунках детального маршруту чи розподілу транспортних витрат, суд наголошує, що рахунок на оплату (інвойс) за своєю правовою природою є документом, який містить лише вимогу про оплату за надані послуги (визначає загальну вартість зобов`язання) та не є транспортним чи експедиторським документом. Відомості про маршрут руху, порти завантаження/розвантаження та розподіл витрат містяться в інших наявних у матеріалах справи документах (зокрема, у коносаменті та довідці про транспортні витрати), які подавалися митниці.
Відповідно до частини 1 статті 337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.
Згідно з вимогами пункту 2 частини 2 статті 52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до частини 5 статті 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. 
Позивач надав достатній пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.
У свою чергу при прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товару за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію.
Застосування Митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України вважаємо необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 520/10381/2020.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. 
Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Так, до транспортних документів можуть належати: рахунок-фактура, акт виконаних робіт від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат.
Законодавством не передбачений вичерпний та єдиний перелік документів, які підтверджують транспортні витрати імпортера при ввезенні товару.
Основною вимогою законодавства до таких документів є наявність в них інформації щодо вартості перевезення оцінюваних товарів.
Таким чином, декларантом надано вичерпний перелік документів згідно норм митного Кодексу України щодо документального підтвердження складових частин заявленої митної вартості оцінюваного товару за ціною угоди та методу її визначення, на підставі яких можливо визначити всі складові митної вартості оцінюваних товарів за ціною угоди.
Слід зазначити, що з наданих позивачем вищезазначених документів можливо встановити відомості щодо перевезення товару.
Отже, вказані доводи відповідача щодо непідтвердження позивачем митної вартості товарів на нашу думку є безпідставними.
Відповідно до правової позиції Верховного суду (постанова від 02.07.2020 у справі №803/916/17) контроль правильності обчислення декларантом митної вартості здійснюють митні органи у визначений законом спосіб у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей "Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. За таких обставин, Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Враховуючи вищевикладене, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що таке рішення не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача. 
Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 по справі № 815/1670/17.
Для підтвердження митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари декларантом позивача до митного оформлення було подано увесь пакет документів, які в розумінні частини 2 статті 53 Митного кодексу підтверджують складові митної вартості товару.
Встановлені судом фактичні обставини в сукупності із наявними у справі належними та допустимими доказами свідчать про необґрунтованість висновку митного органу про розбіжності у поданих до митного оформлення документах та про відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, що дає підстави стверджувати про необґрунтованість коригування митної вартості товару.
Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100380/2024/000102/2 від 10.12.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2024/001100.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку спірним рішенням та картам, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100380/2024/000102/2 від 10.12.2024 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2024/001100прийняті відповідачем без дотримання вимог, встановлених частиною 2 статті 2 КАС України та Митним кодексом України, тому їх слід визнати протиправними та скасувати.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності і мотиви суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цілому, тому позов підлягає до задоволення повністю.
Відповідно до статті 139 КАС України також підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 7225,76 грн.
Керуючись ст. ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІВ УА» до Київської міської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення, та картки відмови – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100380/2024/000102/2 від 10.12.2024.
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA100380/2024/001100.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛКІВ УА» (код ЄДРПОУ 43494445, адреса: 03048, м. Київ, вул. Медова, 5) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (код ЄДРПОУ 43997555, адреса : 03124, м. Київ, б. Гавела Вацлава, будинок 8 А) судовий збір у розмірі 7225 (сім тисяч двісті двадцять п`ять) грн. 76 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 9 липня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.