Єдиний унікальний номер 725/3756/26 
Номер провадження 3/725/768/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2026 року м. Чернівці

Суддя Чернівецького районного суду міста Чернівців Войтун О.Б., розглянувши матеріали справи які надійшли від Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №633131, 05.04.2026 року о 23 год. 44 хв. у м. Чернівці по вул. Сторожинецькій, 152, водій ОСОБА_1 , керувала транспортним засобом «CHEVROLET BOLT» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовилася у медичному закладі. Таким чином гр. ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, та її дії працівниками поліції кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в обґрунтування якого посилалася на те, що вину у вчиненому не визнає та вважає, що протокол відносно неї складено з порушеннями вимог чинного законодавства та не відповідає дійсності. Вказувала, що на наявних відеозаписах у матеріалах справи відсутні законні підстави зупинки її транспортного засобу та безпосереднє керування автомобілем. Зазначала, що погодилась пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак не погодилась із його результатом. В медичному закладі також було допущено порушення порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема було відмовлено у проведенні газорідинної хроматографії, яка є обов’язковою у випадку не визнання водієм результатів огляду. 
Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Так, згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати всі обставини, перелічені в ст.ст. 247, 280 КУпАП, надати оцінку не тільки тим доказам, які доводять винуватість, але й оцінити доводи та докази, які виправдовують особу.
Як вбачається із змісту ст. 130 КУпАП об`єктивна сторона вказаного правопорушення полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз зазначених норм приводить до висновку, що визначальним є наявність декількох факторів у їх сукупності, а саме керування транспортним засобом тобто фактичне виконання особою функцій водія, а також відмова особи від проведення огляду на стан сп`яніння.
Суддя звертає увагу, порядок огляду на стан сп`яніння встановлений ч. 2 ст. 266 КУпАП відповідно до якої огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У ч. 3 ст. 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Отже законодавством чітко і вичерпно встановлено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Відповідно до п.2 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015р., огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 розділу І Інструкції). Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п. 4 розділу І Інструкції), і даний перелік ознак є вичерпним.
Із досліджених відеозаписів які надійшли із матеріалами справи судом встановлено факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 ..
Варто звернути увагу, згідно із нормами Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8); органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19). У цих нормах Основного Закону України втілено загальновідому формулу обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом).
Отже підстави які дають право поліцейському зупиняти транспортні засоби та обов`язок на їх зупинити чітко визначені ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Таким чином говорити про законність вимог поліцейського та зібраних ним доказів у випадку, що стосується водіїв транспортних засобів можна лише в тому випадку, якщо зупинка транспортного засобу була законною, тобто з підстав прямо передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Більш того поліцейський згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Згідно наявного відеозапису першочергово причин зупинки транспортного засобу водію оголошено не було. 
Також на відеозаписі не зафіксовано рух транспортного засобу із порушенням правил Дорожнього руху України.
Поряд з цим у матеріалах справи наявна постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що пасажир транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 , не був пристебнутий паском безпеки.
Суд звертає увагу, що згідно відеозапису патрульний автомобіль рухався позаду на значній відстані, що викликає об`єктивний сумнів в тому, що причиною зупинки було порушення правил дорожнього руху. 
З огляду на наведене суддя вважає, що підставність зупинки транспортного засобу яким керувала ОСОБА_1 матеріалами справи не доведена.
Крім того аналізуючи події які відображені на відеозаписі, суддя звертає увагу, що підстав вважати, що ОСОБА_1 перебувала із явними ознаками алкогольного сп`яніння не має, оскільки остання чітко розуміє та виконує вимоги поліцейського, відповідає на запитання та адекватно реагує на обстановку.
Щодо наявності такої ознаки як запах алкоголю з порожнини рота то встановити її наявність чи відсутність на відеозаписах не можливо, однак сам поліцейський в ході розмови висловив невпевненість щодо наявності запаху від ОСОБА_1 чи від пасажира у автомобілі.
Крім того варто звернути увагу, що на місці зупинки транспортного засобу обстановка була напруженою з ознаками конфлікту, що також ставить під сумність неупередженість екіпажу поліції.
Також суддя звертає увагу, що ч. 3 ст. 266 КУпАП передбачає порядок проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Тобто за вимогами зазначеної статті водієві має бути запропоновано пройти огляд на стан будь якого сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, а вже в разі його незгоди з результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Як було встановлено із відеозаписів на пропозицію поліцейського пройти огляд на місці зупинки ОСОБА_1 без вагань погодилась, однак згодом висловила незгоду із результатом оскільки заперечувала факт вживання алкоголю.
Надаючи оцінку даним обставинам суд звертає увагу на те, що події відбувались 05.04.2026 року, а згідно роздруківки тесту, прилад був калібрований 08.10.2025 року, тобто тестування проводилось всього лише за 3 дні до граничного шестимісячного строку повірки, що також породжує сумнів у достовірності виданого ним результату.
При цьому він погодився на проведення огляду у лікаря нарколога та на вимогу патрульних поїхав з ними до наркологічного диспансеру.
Надаючи оцінку подіям які відбувались у наркологічному диспансері, суддя звертає увагу на наступне.
Відповідно до п. 8 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, у разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Згідно п.п.12,13 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п.12 цього розділу.
Питання відносно того, який саме необхідно відібрати вид біологічного середовища (слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров), відноситься до дискреційних повноваження лікаря, тобто вирішується лікарем на власний розсуд, безпосередньо після огляду особи, проте з обов`язковим дотриманням основоположних прав особи, додержанням конституційних принципів, зокрема Конституції України, згідно якої, кожен має право на повагу його гідності; жодна людина без її згоди не може підлягати медичним, науковим чи іншим дослідам тощо.
Однак, всупереч вимогам Інструкції ОСОБА_1 не було запропоновано інший вид дослідження та не було відібрано іншого біологічного середовища, а в порушення порядку проведення огляду складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову у проходженні медичного огляду.
Також слід зазначити, що відповідно п. 4 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції метою огляду в закладах охорони здоров`я є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. А відповідно до положень п.15 розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.
В той же час, за результатами медичного огляду ОСОБА_1 лікарем складено висновок за №130 від 06.04.2026 року, в якому відсутні данні щодо стану сп`яніння чи відсутності стану сп`яніння ОСОБА_1 , а вказано про її відмову від проходження медичного огляду та обстеження.
Проте, наведеною Інструкцією не передбачено складання Висновку щодо результатів медичного огляду вказаного змісту.
Наведені обставини, безумовно свідчать про порушення нормативно встановленого порядку медичного огляду водія в медичному закладі, у зв`язку з чим відповідно до положень п. 22 Інструкції Висновок щодо результатів медичного огляду від 23.05.2025 року є недійсним та не приймається судом до уваги.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» та «Шабельник проти України» неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів має відповідати передбаченим національним правом вимогам основним правам гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні в справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується). 
Отже, якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.
Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь згідно до ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини.
З положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.
Таким чином, дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши всі обставини справи, враховуючи порушення процедури проведення огляду, безпідставність зупинки транспортного засобу, суддя приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Приймаючи до уваги вищевикладене та керуючись ст. 130, 247, 251, 256, 266, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Провадження по адміністративній справі про вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Войтун О. Б.