Справа № 146/595/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в смт. Томашпіль цивільну справу за позовною заявою представника позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - Гедзь Ольги Віталіївни та Ткаченко Юлії Олегівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -
ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року представники позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - Гедзь О.В. та Ткаченко Ю.О. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту та понесені судові витрати по справі.
Свої позовні вимоги мотивували тим, що 11 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір кредиту № 6791314, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 7000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту.
Договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 
Відповідач зобов`язання за договором позики належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.
25 лютого 2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, відповідно до умов якого до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема й договором кредиту № 6791314 від 11 жовтня 2025 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги від 25 лютого 2026 року до Договору факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 28149,00 грн, з яких: 7000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5941,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 1207,50 грн.-сума заборгованості за комісією; 14000,00 грн.- сума заборгованості за пенею.
Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, він змушений з даним позовом звернутися до суду, яким просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість у розмірі 28149,00 грн. за договором кредиту від 11 жовтня 2025 року № 6791314, судові витрати у розмірі 2662,40 грн. та витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 травня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Позивачу визначено право на подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву.
Станом на 22 липня 2026 року відзив на позов від відповідача ОСОБА_1 , до Томашпільського районного суду Віницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі останній був повідомлений завчасно шляхом оголошення на сайті суду, заперечень на позов не подав.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 11 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір кредиту № 6791314, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 7000,00 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту.(а.с.14-21).
Згідно з умовами договору позики, він укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомукаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами кредитного договору та зобов`язався їх виконувати.
Пунктом 2.1 договору визначено, що Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.
Відповідно до п. 2.2.1 договору сторони встановили, що кредит надається позичальнику в сумі 7000,00 грн строком на 360 днів з фіксованою процентною ставкою 0,95 % які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту.
Як встановлено з матеріалів справи ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» умови договору виконало, надавши грошові кошти в розмірі 7000,00 грн. ОСОБА_1 що підтверджується копією платіжної інструкції від 11 жовтня 2025 року та довідкою ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» від 05 березня 2026 року № КД-000045271 щодо здійснення переказу коштів 11 жовтня 2025 року від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в сумі 7000,00 грн, отримувач ОСОБА_1 (а.с.23-24).
25 лютого 2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, відповідно до умов якого до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема й договором кредиту № 6791314 від 11 жовтня 2025 року.(а.с.25-29).
Відповідно до реєстру прав вимоги від 25 лютого 2026 року до Договору факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 28149,00 грн, з яких: 7000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5941,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 1207,50 грн.-сума заборгованості за комісією; 14000,00 грн.- сума заборгованості за пенею.(а.с.29-30).
З поданого суду розрахунку заборгованості за договором позики № 6791314 від 11 жовтня 2025 року встановлено, що відповідач у порушення вимог кредитного договору не вносив, передбачених договором платежів у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 28149,00 грн, з яких: 7000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5941,50 грн - сума заборгованості за відсотками; 1207,50 грн.-сума заборгованості за комісією; 14000,00 грн.- сума заборгованості за пенею.(а.с.12-13).
Крім того, судом оглянуто надані АТ «ОЩАД БАНК» письмові докази від 04 червня 2026 року № 46/1211/78164/2026 - БТ, а саме інформацію відповідно до якої встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 , банком емітовано картку № НОМЕР_1 та виписку по рахунку за період з 11 жовтня 2025 року по 14 жовтня 2026 року з яких встановлено використання ним банківської картки та грошових коштів.(а.с.55).
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В судовому засідані позивачем заявлені позовні вимоги не спростовані та доведено, що між сторонами у справі виникли договірні зобов"язання, які випливають з кредитного договору, сторонами дотримано письмову форму укладення кредитного договору, що відповідає вимогам ст.ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася та сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.
Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Умовами кредитного договору встановлено порядок нарахування та сплати пені у передбачених договором випадках за не виконання позичальником умов договору.
Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати пеню в розмірі 14000,00 грн, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд робить висновок про відсутність правових підстав для стягнення такої.
Виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково та з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 14149,00 грн.
При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662 грн 40 коп., ціна позову становила 28149 грн 00 коп, позов задоволено на суму 14149 грн 00 коп, тобто на 50,26 % (14149,00 х 100 : 28149,00), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1338,12 грн (2662,40 х 50,26%) судового збору.
Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.
На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію ордер адвоката Ткаченко Ю.О., копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року № 25-08/25/ФП, витяг з Акту № 10-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 09 березня 2026 року, де визначено суму надання правової допомоги стосовно ОСОБА_1 на загальну суму 4500 грн.
Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставах поданих сторонами доказів.
Розглянувши матеріали справи, суд зробив висновок, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є співмірним з обсягом наданих послуг адвоката. На думку суду, розмір таких витрат має бути відшкодовано у сумі 4500,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 625 ЦПК України, ст. ст. 514, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1046, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077, ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - Гедзь Ольги Віталіївни та Ткаченко Юлії Олегівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЄДРПОУ 43311346, місце знаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити НОМЕР_3 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) суму заборгованості за Договором кредиту № 6791314 в розмірі 14149,00 грн, з яких: 7000,00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу, 5941,50 грн - сума заборгованості за процентами, та 1207,50 грн.- сума заборгованості за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЄДРПОУ 43311346, місце знаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити НОМЕР_3 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) судові витрати у розмірі 1338,12 грн судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЄДРПОУ 43311346, місце знаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь вул. Садова, буд. 31/33, банківські реквізити НОМЕР_3 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку - 334851) понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: | | І. В.  Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 24 липня 2026 року.