612/739/25
2/612/9/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 року       селище Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді     Лобановської С.М.,
за участю секретаря судових засідань   Шевченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Близнюки цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіївка Перша» про розірвання договору оренди,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Кутового Г.І., звернувся до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ «Софіївка Перша», в якій просить розірвати договір оренди землі, укладений 04 січня 2021 року між ОСОБА_2 ТОВ «Софіївка Перша» в особі директора Бабака Михайла Олександровича.
В обґрунтування позову зазначив, що 04 січня 2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Софіївка Перша» в особі директора Бабака Михайла Олександровича укладено Договір оренди землі.
Земельна ділянка, що передавалася у платне строкове користування на підставі Договору, має кадастровий номер 6320686300:02:001:0098, загальною площею 5,4763 гектарів, у тому числі ріллі 5,4763 гектарів, яка знаходиться на території Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області і належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту І-ХР № 030309 від 27.11.2002.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.02.2025, виданого приватним нотаріусом Спірідович В.М. Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області, зареєстрованого в Реєстрі за № 423, право власності на земельну ділянку площею 5,4763 гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6320686300:02:001:0098 перейшло до ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 3.1. Договору договір про оренду було укладено на період від 04.01.2021 до 04.01.2028.
Відповідно до п. 4.1 Договору Орендна плата встановлюється у розмірі 4% від грошової оцінки земельної ділянки , зазначеної в п. 2.4. цього договору та сплачується в національній валюті України - гривні. Орендна плата переглядається щорічно в залежності від коефіцієнту індексації грошової оцінки землі без внесення змін до цього договору. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій формах або шляхом поєднання різних форм орендної плати.
Однак, станом на вересень 2025 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в період з лютого 2022 року по вересень 2025 року належною позивачу земельною ділянкою, не надходило жодних грошових коштів. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за період з лютого 2022 року по вересень 2025 рік від відповідача позивачу не надходило.
Таким чином, вважає, що відповідно до викладеного, наявні всі підстави для розірвання договору оренди, що був укладений 04 січня 2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Софіївка Перша» в особі директора Бабака Михайла Олександровича.
Позивач та його представник – адвокат Кутовий Г.І. у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою судді від 29.09.2025 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.12.2025 вказану справу призначено до судового розгляду із закриттям підготовчого провадження.
Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
04.01.2021 між ОСОБА_3 та ТОВ «Софіївка Перша» укладено Договір оренди землі (далі по тексту – Договір) строком до 04.01.2028 по земельній ділянці площею 5,4763 га кадастровий номер 6320686300:02:001:0098, що також підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 15.04.2026.
Відповідно до п. 4.1. даного Договору, орендна плата встановлюється у розмірі 4% від грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4 цього договору та сплачується в національній валюті України – гривні. Орендна плата переглядається щорічно в залежності від коефіцієнту індексації грошової оцінки землі без внесення змін до цього договору. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій формах або шляхом поєднання різних форм орендної плати.
Відповідно до п. 4.3 даного Договору, орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня кожного відповідного року оренди.
Відповідно до п. 10.2 даного Договору, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату.
Пунктом 13.3 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених п. 9, п. 10 цього договору, та в разі випадкового знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно наданого позивачем на підтвердження позовних вимог доказу, а саме - відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2022 року по вересень 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 від ТОВ «Софіївка Перша» за вказаний період не отримував будь яких доходів в рахунок орендної плати (а.с. 112-114).
Земельна ділянка площею 5,4763 га, кадастровий номер 6320686300:02:001:0098, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території колишньої Софіївської сільської ради Близнюківського району Харківської області, належить ОСОБА_1 на праві власності в порядку спадкування з 27 лютого 2025 року, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.02.2025, виданим приватним нотаріусом Спірідович В.М. Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області, зареєстрованим в Реєстрі за № 423 та Інформаційною довідкою Державного земельного кадастру від 15.04.2026 (а.с. 12, 115).
Тобто, ОСОБА_1 набув права власності на спірну земельну ділянку лише 27.02.2025 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Отже відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2022 року по вересень 2025 року щодо неотримання ОСОБА_1 будь яких доходів (орендної плати) від ТОВ «Софіївка Перша» не можуть бути прийняті судом як доказ систематичної несплати орендної плати, оскільки позивач набув права власності на зазначену земельну ділянку лише 27.02.2025.
Суд звертає увагу на те, що доказів несплати орендної плати за договором оренди землі від 04.01.2021 саме ОСОБА_3 за 2022-2024 року суду стороною позивача не надано.
Крім того, відповідно до ч. 1, 3 ст. 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
Отже, законом встановлено обов`язок особи у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, що дозволить орендарю виконувати обов`язок зі сплати орендної плати, а також інші умови договору.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №545/262/18 (провадження №61-47367св18), та від 16 лютого 2022 року у справі №146/350/20 (провадження № 61-6262св21).
У даній справі, позивачем ОСОБА_1 не доведено виконання ним вимог ч. 3 ст. 148-1 ЗК України та направлення орендарю інформації про нового власника орендованої земельної ділянки, зокрема: місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).
Отже, судом установлено відсутність доказів, які підтверджували б факт виконання позивачем ОСОБА_1 передбаченого ч. 3 ст. 148-1 ЗК України законодавчо визначеного обов`язку повідомити орендаря про зміну власника земельної ділянки із зазначенням певних даних, які давали б можливість орендарю виплатити новому власнику орендну плату.
За таких обставин вина відповідача ТОВ «Софіївка Перша» у простроченні зобов`язання за договором оренди від 04.01.2021, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Софіївка Перша» в особі директора Бабака Михайла Олександровича, є недоведеною.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Останнім є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України).
Тлумачення як ст. 3 ЦК України загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Схожий по суті висновок зроблений в п.8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19), в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
З урахуванням встановленого, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кутовой Г.І. не надано беззаперечних доказів систематичного (два і більше разів) невиконання умов договору оренди землі від 04.01.2021 щодо сплати орендної плати, відтак позовні вимоги про розірвання договору оренди землі є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіївка Перша» про розірвання договору оренди – відмовити.
Рішення може бути оскаржене повністю або частково в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області в тридцятиденний строк з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 10 липня 2026 року.
Позивач. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник позивача.
Кутовой Григорій Ігорович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 02.10.2018 № 2325, адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач. 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Софіївка Перша», ЄДРПОУ 44059179, місцезнаходження: Харківська область, Лозівський район, м. Лозова, мікрорайон 5, буд 5, кв. 47.

Суддя          С.М. Лобановська