Справа № 347/2640/25 
Провадження № 22-ц/4808/1142/26 
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2026 року м. Івано-Франківськ 
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів - Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
за участю секретаря - Кузів А.В. 
учасники справи
позивач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду 
апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2026 року, ухвалене судом у складі судді Крилюк М.І., 
у справі за позовом Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2025 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 січня 2025 року в період часу з 18 години 12 хвилин до 19 години 04 хвилини невстановлена особа без відома ОСОБА_2 здійснила перевипуск sim-картки належного йому номеру мобільного телефону оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», несанкціоновано втрутився в роботу автоматизованої системи АТ «ПУМБ», зокрема «Pumb Online», що призвело до спотворення процесу обробки інформації автоматизованою системою, отримавши безперешкодний доступ до застосунку «Pumb Online», здійснив несанкціоновані транзакції безготівкових переказів з кредитного рахунку ОСОБА_2 , що обслуговується АТ «ПУМБ», на рахунки в АТ «ПУМБ» та інші фінансові установи, та таємного викрав кредитні кошти на загальну суму 121 432, 63 грн.
10 січня 2025 року невідома особа, діючи без відома та згоди ОСОБА_2 , через застосунок «Pumb Online», виконала неналежну платіжну операцію, переказавши без законних підстав з відкритого на ім`я ОСОБА_2 в АТ «ПУМБ» поточного рахунку у форматі IBAN: НОМЕР_1 частину суми отриманого від Банку кредитного ліміту у розмірі 20 000,00 грн на рахунок неналежного отримувача в АТ «ПУМБ» IBAN: НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки з системи ITM, зазначена платіжна операція була проведена Банком через транзитний рахунок IBAN: НОМЕР_3 за наступними платіжними реквізитами: списання коштів Money Transfer originator KHO00001 ACCOUNT НОМЕР_7.UAH TO CARDНОМЕР_8; карта * ;_НОМЕР_9_TD.
Як встановлено банком рахунок IBAN: НОМЕР_2 , до якого емітовано платіжну картку MC World Debit_VIRTUAL за № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) та на який 10 січня 2025 року здійснено неналежну платіжну операцію, відкрито в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фінансовий номер тел.. НОМЕР_6 .
Згідно наявної в АТ «ПУМБ» інформації вбачається, що 03 січня 2025 року ОСОБА_1 , особисто, дистанційно через застосунок «Pumb Online», з використанням мобільного номеру телефону НОМЕР_6 , електронного підпису (ОТР-пароль на номер телефону) та фотофіксацією, на підставі заяви № 339384990 від 03 січня 2025 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на його ім`я відкрито пакет послуг «все КАРТА_UAH» з поточним рахунком у форматі IBAN: НОМЕР_2 у валюті гривня та платіжною карткою MC World Debit_VIRTUAL за № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ). 
Отримані за неналежною платіжною операцією 10 січня 2025 року грошові кошті у сумі 20 000,00 грн (з відрахуванням комісії банку) були в той же день з рахунку неналежного отримувача ОСОБА_1 перераховані частинами на рахунки платіжних банківських карток різних банків.
13 січня 2025 року ОСОБА_2 звертався до АТ «ПУМБ» із заявою, в якій повідомив про не причетність до перерахування з його рахунку у форматі IBAN: НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 20 000,00 грн, які мали місце 10 січня 2025 року.
Крім того, ОСОБА_2 повідомив банк, що 11 січня 2025 року, на підставі його заяви, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, яке проводиться слідчим підрозділом відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, за фактом заволодіння невідомими особами грошових коштів з його рахунку в АТ «ПУМБ». Після проведеної АТ «ПУМБ» перевірки за зверненням громадянина ОСОБА_2 доводи заявника знайшли своє підтвердження. За результатами розгляду, банком виконано відшкодування грошових коштів та списання заборгованості.
Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Тому існують правові підстави для звернення з позовом до одержувача грошових коштів, як безпідставно набутих.
Станом на дату звернення АТ «ПУМБ» до суду, безпідставно отримані відповідачем грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн у добровільному порядку банку не повернуто.
Грошові кошти в сумі 20 000,00 грн, які є предметом даного позову АТ «ПУМБ», набуті відповідачем - неповнолітнім ОСОБА_1 як неналежним отримувачем без належної правової підстави, у зв`язку з чим підлягають поверненню відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України.
Просив стягнути з ОСОБА_1 на корить АТ «Перший Український Міжнародний Банк» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 20 000 грн. Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позов про стягнення безпідставно набутих коштів до відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню судом, оскільки позивачем на підтвердження доводів та підстав позову надано належні та допустимі докази, які підтверджують, що фактично була проведена неналежна платіжна операція, внаслідок якої відповідач без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) отримав грошові кошти у сумі 20 000,00 грн, які зобов`язаний повернути.
Вважає помилковим посилання суду на висновки Верховного суду від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, так як в рішеннях Верховного суду йдеться про те, що за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають, але у даному випадку позивач звертається з позовом до відповідача (неналежного отримувача) ОСОБА_1 через здійснену неналежну платіжну операцію у розумінні ст. 1212 ЦК України, що відноситься до інших правовідносин ніж платіжна операція в результаті рахункової помилки. 
Безпідставно отримані ОСОБА_1 , на його рахунок, грошові кошти були виплачені не добровільно самим клієнтом АТ «ПУМБ» ОСОБА_2 або банком, а стали результатом шахрайських дій зі сторони невідомих осіб, які незаконно заволоділи 10 січня 2025 року грошовими коштами з банківського рахунку ОСОБА_2 та в подальшому без законних підстав перерахували викрадені кошти на рахунок неналежного отримувача ОСОБА_1 , тобто при здійсненні вказаної банківської операції рахункової помилки з боку ОСОБА_2 та банку допущено не було, так як платіжна операція була проведена без відома та згоди ОСОБА_2 .
Факт неналежної платіжної операції повністю підтверджується наявними матеріалам у цивільній справі № 347/2640/25.
Неповернення відповідачем неналежних йому коштів - є підставою для звернення АТ «ПУМБ» до суду за захистом своїх майнових прав. Оспорювана сума позовних вимог АТ «ПУМБ» до неналежного отримувача - відповідача неповнолітньої особи ОСОБА_1 у сумі 20 000,00 грн вважається отриманою відповідачем безпідставно у розумінні саме ст. 1212 ЦК України, а не ст. 1215 ЦК України, на яку посилається рішенні.
Вважає безпідставним посилання суду на відсутність відомостей на якій стадії розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 12025152020000042, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння невідомими особами грошових коштів з рахунку ОСОБА_2 в АТ «ПУМБ» та чи оголошено комусь підозру, а також відсутності відомостей про причетність до вказаного кримінального провадження відповідача в цій справі неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В даному випадку судом неповно з`ясовані всі обставин справи, а саме те, що за своїм змістом позовна заява АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 - є позовом про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (у розумінні ст. 1212 ЦК України), а не позовом у розумінні ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України про відшкодування майнової шкоди внаслідок кримінального правопорушення. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення Косівського районного суду від 01.05.2026 року законним, обґрунтованим, і таким, що ухвалене з дотриманням усіх норм матеріального та процесуального права.
Відповідач зазначає, що наведені позивачем обставини та надані докази лише підтверджують факт проведення безготівкових операцій щодо перерахування грошових коштів через сервіси банку по вказаних рахунках. Натомість, до позову не долучено будь-яких доказів щодо результатів досудового розслідування, зокрема остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, розпочатому за заявою ОСОБА_2 за №12025152020000042 від 11.01.2025 року, які б підтвердили чи спростували наявність чи відсутність будь-яких шахрайських чи інших дій при здійсненні таких операцій по рахунках заявника ( ОСОБА_2 ). При цьому, як зазначено позивачем, повернення ОСОБА_2 коштів та списання по його рахунку заборгованості відбулось за результатами розгляду його заяви банком, а не за результатами завершення досудового розслідування по вказаному вище кримінальному провадженню.
Позивачем не доведено недобросовісність відповідача по користуванню відкритого на його ім`я карткового рахунку та будь-які зловживання з його боку, а надано суду лише докази здійснення грошових переказів по рахунку неповнолітнього ОСОБА_1 , що самі по собі лише доводять рух кошті по рахунку, і ніяким чином не підтверджують факту неправомірності отримання таких коштів останнім, а отже і не доводять наявності законної підстави для повернення ним вказаної у позові суми, оскільки картковим рахунком він користувався добросовісно.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 липня 2026 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського апеляційного суду на 21 липня 2026 року.
Ухвалою апеляційного суду від 21 липня 2026 року,яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі справі в якості законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено та судом не встановлено факту порушення особисто неповнолітнім відповідачем прав позивача.
Матеріали позовної заяви не містяться жодних відомостей на якій стадії перебувають матеріали кримінального провадження №12025152020000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України за фактом заволодіння невідомими особами грошових коштів в АТ «ПУМБ», також відсутні відомості про причетність до вказаного кримінального провадження відповідача в цій справі неповнолітнього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Переглядаючи справу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 03 січня 2025 року ОСОБА_1 , дистанційно через застосунок «Pumb Online», з використанням мобільного номеру телефону НОМЕР_6 , електронного підпису (ОТР-пароль на номер телефону) та фотофіксацією, на підставі його заяви № 339384990 від 03 січня 2025 року приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та на його ім`я відкрито пакет послуг «всеКАРТА_UAH» з поточним рахунком у форматі IBAN: НОМЕР_2 у валюті гривня та платіжною карткою MC World Debit_VIRTUAL за № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ). 
10 січня 2025 року невідома особа, діючи через застосунок «Pumb Online», виконала неналежну платіжну операцію, переказавши з відкритого на ім`я ОСОБА_2 в АТ «ПУМБ» поточного рахунку у форматі IBAN: НОМЕР_1 частину суми отриманого від Банку кредитного ліміту у розмірі 20 000,00 грн на рахунок неналежного отримувача в АТ «ПУМБ» IBAN: НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки з системи ITM, зазначена платіжна операція була проведена Банком через транзитний рахунок IBAN: НОМЕР_3 за наступними платіжними реквізитами: списання коштів Money Transfer originator KHO00001 ACCOUNT НОМЕР_7.UAH TO CARDНОМЕР_8; карта * ;_НОМЕР_9_TD.
Рахунок IBAN: НОМЕР_2 , до якого емітовано платіжну картку MC World Debit_VIRTUAL за № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) та на який 10 січня 2025 року здійснено неналежну платіжну операцію, відкрито в АТ «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_1 . В цей же день з рахунку неналежного отримувача ОСОБА_1 перераховані частинами на рахунки платіжних банківських карток різних банків,що підтверджується звітом по транзакціях, розшифровкою операцій через сервіси банку, які надані позивачем.
13 січня 2025 року ОСОБА_2 звертався до АТ «ПУМБ» у м. Миколаєві із заявою, в якій повідомив про не причетність до перерахування з його рахунку грошових коштів.
ОСОБА_2 повідомив Банк, що 11 січня 2025 року на підставі його заяви, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025152020000042 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке проводиться слідчим підрозділом відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, за фактом заволодіння невідомими особами грошових коштів з його рахунку в АТ «ПУМБ».
Після проведеної АТ «ПУМБ» перевірки за зверненням громадянина ОСОБА_2 виконано банком відшкодування грошових коштів ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою від 26 листопада 2025 року.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Встановлено, що 03 січня 2025 року ОСОБА_1 , дистанційно через застосунок «Pumb Online», з використанням мобільного номеру телефону НОМЕР_6 , електронного підпису (ОТР-пароль на номер телефону) та фотофіксацією, на підставі його заяви № 339384990 від 03 січня 2025 року приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та на його ім`я відкрито пакет послуг «всеКАРТА_UAH» з поточним рахунком у форматі IBAN: НОМЕР_2 у валюті гривня та платіжною карткою MC World Debit_VIRTUAL за № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ). 
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною першою та третьою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.
Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (стаття 1071 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Положеннями Закону України «Про платіжні послуги», який врегульовує загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.
Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено наступні поняття:
Неналежна платіжна операція платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видач йому коштів у готівковій формі;
Неналежний отримувач особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі;
Неналежний платник особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 88 Закону України «Про платіжні послуги» неналежний отримувач протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення надавача платіжних послуг платника про виконання помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції зобов`язаний ініціювати платіжну операцію на еквівалентну суму коштів, зараховану йому внаслідок помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції, на користь такого надавача платіжних послуг. У разі відмови отримувача (неналежного отримувача) повернути суму помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції на вимогу надавача платіжних послуг списання коштів з рахунку неналежного отримувача здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до ч. 15 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги», у разі ненадходження коштів від неналежного отримувача надавач платіжних послуг має право на їх відшкодування у судовому порядку.
Як визначено у статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Кондикція є позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно.
Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Звертаючись до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 20000,00 грн, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 10 січня 2025 року невідома особа, діючи без відома та згоди ОСОБА_2 , через застосунок «Pumb Online», виконала неналежну платіжну операцію, переказавши без законних підстав з відкритого на ім`я ОСОБА_2 в АТ «ПУМБ» поточного рахунку у форматі IBAN: НОМЕР_1 частину суми отриманого від Банку кредитного ліміту у розмірі 20 000,00 грн на рахунок неналежного отримувача в АТ «ПУМБ» IBAN: НОМЕР_2 ОСОБА_1 . Отримані за неналежною платіжною операцією 10 січня 2025 року грошові кошті у сумі 20 000,00 грн (з відрахуванням комісії банку) були в той же день з рахунку неналежного отримувача ОСОБА_1 перераховані частинами на рахунки платіжних банківських карток різних банків. Після проведеної позивачем перевірки за зверненням громадянина ОСОБА_2 банком виконано відшкодування грошових коштів та списання заборгованості.
Тобто, позивачем заявлено вимоги про стягнення коштів з відповідача, у зв`язку з тим, що банком відшкодована сума потерпілому внаслідок неправомірних дій невстановлених осіб, як збитки.
За змістом частини 1 статті 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 32 ЦК України крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг.
Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.
Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.
Згідно з частиною 1 статті 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).
Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник(частини 1, 2 статті 33 ЦК України)
Згідно із статтею 33 ЦК України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. 
Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник. 
Неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу.
Отже, спеціальною нормою, яка регулює відшкодування шкоди, завданої неповнолітньою особою, є ст.1179 України.
Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах (частина перша). У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. 
Із наведеного слідує, що батьки (усиновлювачі) мають відшкодовувати шкоду, завдану їхньою неповнолітньою дитиною, за наявності одночасно двох умов: 1) станом на момент завдання шкоди дитини була неповнолітньою (незалежно від віку дитини станом на момент пред`влення позову); б) станом на момент пред`явлення позову і розгляду справи судом у дитини немає майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди.
Суд першої інстанції не звернув увагу на ці вимоги закону, не з`ясував чи має неповнолітній ОСОБА_1 майно та залишив поза увагою, що батьки неповнолітнього несуть субсидіарну відповідальність з неповнолітнім. 
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21).
Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду
від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19).
Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Враховуючи, що у неповнолітнього ОСОБА_1 відсутнє майно, грошові кошти, то до участі у справі повинні бути залучені в якості співвідповідачів батьки неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч.3 статтею 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів не надає оцінку іншим доводам апеляційної скарги, оскільки вони можуть бути предметом розгляду при звернені з позовом до належного складу відповідачів.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити частково.
Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2026 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 24 липня 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська
Судді В.А. Девляшевський
Є.Є. Мальцева